Рішення адміністративного суду від 2023-06-27 00:00:00+03

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. У рішенні суд вирішив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії [PERSON] за вислугу років, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 04.08.2021 року № 33/35-М-104; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію за вислугу років [PERSON] , починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 04.08.2021 року № 33/35-М-104, з урахуванням раніше виплачених сум; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 992,40 грн. Рішення суду набрало законної сили з 01.07.2022 року. На виконання рішення суду, 06.07.2022 року судом виготовлено виконавчі листи. 18.04.2023 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю, в якій просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду від 31.05.2022 року. Заява позивача мотивована тим, що на виконання рішення суду від 31.05.2022 року\~ відповідачем перераховано пенсію згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 04.08.2021 року № 33/35-М-104. Однак, під час виконання рішення суду від 28.11.2022 року у справі № 400/4242/22 щодо зміни відсотка грошового забезпечення з 70 до 82%, відповідачем застосовано складові станом на 01.03.2018 року, тобто без урахування довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 04.08.2021 року № 33/35-М-104. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у встановлені судового контролю, суд першої інстанції не врахував, що під час виконання рішення суду від 28.11.2022 року у справі № 400/4242/22 щодо зміни відсотка грошового забезпечення з 70 до 82%, відповідачем застосовано складові станом на 01.03.2018 року, тобто без урахування довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 04.08.2021 року № 33/35-М-104. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав: Згідно з\~ ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни. Відповідно до\~ ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ч. 1\~ ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 823/175/17, від 23.06.2020 року у справі № 802/357/17-а. Згідно ч. 4 ст. 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. З вищезазначеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, але його виконання забезпечується, у першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до\~ Закону України "Про виконавче провадження". Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18.12.2019 року у справі № 826/9960/15 дійшла наступного висновку:\~ " ... Водночас Велика Палата Верховного Суду наголошує, що завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»; далі - Закон № 1404-VIII). При цьому в разі невиконання судових рішень у добровільному порядку приписами\~ Закону № 1404-VIII\~ урегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень. Відповідно до частини восьмої статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому\~ статтею 287 цього Кодексу, якою визначено особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця." Матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений\~ Законом України "Про виконавче провадження" внаслідок невиконання відповідачем рішення у добровільному порядку. Тобто, фактично позивач не згодний із виконанням рішення суду відповідачем у певний спосіб, що не узгоджується із порядком встановлення строку подання звіту про виконання рішення, врегульованого\~ ст. 382 КАС України. До того ж доказів того, що процедуру примусового виконання рішення суду розпочато та/або завершено без його фактичного виконання, позивачем не надано, при цьому, виконавчий лист виготовлено ще 06.07.2022 року. Отже, позивач, стверджуючи про умисне невиконання відповідачем рішення суду в повному обсязі, яке набрало законної сили, не надав до суду доказів звернення до примусового виконання рішення суду та відсутності результату по завершенню процедури примусового виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: granted