Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

29.09.2021 позивач [PERSON] , звернувся до Червоноармійського районного суду Житомирської області з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив: -поновити [PERSON] строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. від 16.01.2019 №7622/20500/18, прийнятої заступником начальника Волинської митниці ДФС; -визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 16.01.2019 №7622/20500/18 відносно [PERSON] за порушення вимог ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.; -стягнути з Волинської митниці Державної фіскальної служби України на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2021 року поновлено [PERSON] пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено за безпідставністю. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції протиправно не застосував положення Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» № 1403-IX від 15.04.2021, який звільняє позивача від відповідальності за порушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, враховуючи дію норм у часі. Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно встановлені та з`ясовані обставини, які стосуються направлення позивачу протоколу про порушення митних прави, а також строки розгляду справи про адміністративне правопорушення. На думку позивача, оскільки йому не було направлено належним чином копію протоколу про адміністративне правопорушення, не було повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, [PERSON] був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її з підстав, викладених в ній. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 січня 2019 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В.М. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 7622/20500/18, якою визнано громадянина України [PERSON] винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн (а.с. 22-23). Згідно даної постанови в результаті перевірки Волинською митницею ДФС щодо виявлення транспортних засобів, які були ввезені громадянами-резидентами на митну територію України в митному режимі «транзит» та не вивезені в строки, встановлені ст. 95 Митного кодексу України, встановлено, що 05.08.2018 на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС громадянином [PERSON] в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль марки «VW Passat», реєстраційний номер [NUMBER] (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № [NUMBER] та станом на 09.12.2018 його не вивезено і в інший митний режим не заявлено. Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 15.08.2018. Таким чином, громадянин України [PERSON] перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення даного автомобіля більше ніж на десять діб. Також, судом встановлено, що згідно з даними митної декларації та копії квитанції № 0.0.2218929180.1 від 04.08.2021 [PERSON] на розмитнення транспортного засобу «VW Passat», реєстраційний номер [NUMBER] (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № [NUMBER] сплачено 36 210 грн, в тому числі 8500 грн добровільного внеску. Позивач, не погоджуючись з даною постановою та зважаючи на ту обставинну, що ним в добровільному порядку сплачено 8500 грн. добровільного внеску, звернувся з адміністративним позовом до суду. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що десятиденний строк, передбачений ст. 95 МК України для транзитного перевезення позивачем вказаного автомобіля, закінчився 15.08.2018, що свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Також, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки Законом № 1403-ІХ від 15.04.2021 при дотриманні певних умов, фактично скасовано відповідальність осіб, винних у порушенні митних правил під час здійснення ввезення транспортних засобів на територію України При цьому, факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення оскаржуваної постанови відбувся до прийняття та набрання чинності Законом України від 15.04.2021 № 1403-ІХ "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", а тому, приймаючи оспорювану постанову, відповідач діяв у відповідності до діючого законодавства на час прийняття постанови та не міг врахувати приписи вищенаведеного закону. Щодо порушення процедури розгляду справи, суд першої інстанції вказав, що враховуючи положення вимог ст. 494 Митного кодексу України, позивач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи про порушення митних правил. Щодо позовних вимог про поновлення строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції, з врахуванням вимог ст. 121 КАС України, вказав, що оскільки [PERSON] дізнався про наявність оскаржуваної постанови 23.09.2021 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби, а тому наявні підстави для поновлення позивачу процесуального строку звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Згідно з п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). У розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення. Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом пункту 3 частини першої статті 93 МК України, є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Згідно з ч.3 ст.470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування, реалізує державну податкову і митну політику. З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 05.08.2018 [PERSON] на підставі довіреності від 04.08.2018, виданої ТОВ «LONEKA», що зареєстровано в Литовській Республіці, ввезено на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС у митному режимі «транзит» автомобіль марки «VW Passat», реєстраційний номер [NUMBER] (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № [NUMBER] з метою особистого користування, і після цього автомобіль до органу митниці не доставлявся і в інший митний режим не переводився. Волинською митницею ДФС України надіслано позивачу лист від 10.09.2018 з проханням прибути 18.10.2018 о 10:00 на митний пост «Ягодин» Волинської митниці для складання протоколу про порушення митних правил. Разом з тим, позивач до митного органу не з`явився. 09.12.2018 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС Вітруком О.С. складено протокол про порушення митних правил №7622/20500/18. Також, позивача повідомлено про те, що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 16.01.2019 з 10:00 до 12:00 за адресою Волинської митниці ДФС. 16.01.2019 заступником начальника Волинської митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил № 7622/20500/18, якою визнано громадянина України [PERSON] винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. (а.с. 22-23). Колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог ст.ст. 93, 95 Митного кодексу України товари, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні бути доставлені в орган доходів і зборів призначення протягом 10 діб. З матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб на митну територію України позивачем ввезено 05.08.2018, а тому враховуючи положення статті 95 МК України позивач повинен був до 15.08.2018 включно доставити ввезений ним транспортний засіб до органу доходів і зборів для подальшого вивезення його за межі митної території України, або поміщення в інший митний режим. Надаючи оцінку встановленим вище обставинам, колегія суддів приходить до висновку, що [PERSON] перевищив встановлений ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу «VW Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , який перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб. Отже, враховуючи вищевикладене, а також факт перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного переміщення транспортного засобу «VW Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] через митну територію України більше ніж на десять діб, колегія суддів приходить висновку про наявність в діях позивача порушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Щодо доводів апеляційної скарги стосовно застосування до спірних правовідносин положень п. 9-7 Розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який на думку апелянта, звільняє його від адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне Так, Законом України від 15.04.2021 № 1403-ІХ "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України (далі - Закон № 1403-ІХ), що набрав чинності 15.05.2021 та введений в дію 15.06.2021, внесено зміни до Митного кодексу України та доповнено розділ XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України пунктами 9-7-9-10 наступного змісту: "9-7. Установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703 (крім транспортних засобів, що класифікуються за товарними підпозиціями 8703 10, 8703 40), 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, за умови сплати належних митних платежів з дотриманням особливостей, встановлених пунктом 77 підрозділу 2 та пунктом 36 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України. Здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, та добровільною сплатою до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту. Добровільна сплата коштів відповідно до пункту 9-9 цього розділу звільняє фізичних осіб від добровільної сплати коштів, передбаченої абзацом другим цього пункту. Отже, з 15.05.2021 (з моменту набрання чинності Законом України № 1403-ІХ ) звільняються від відповідальності, зокрема, за частиною 3 статті 470 МК України особи, відповідальні за дотримання строків та умов тимчасового ввезення та транзиту, за умови здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених п. 9-7 розділу ХХІ "Прикінцеві та перехідні положення" МК України. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №7622/20500/18 винесена відповідачем 16.01.2019 на момент дії Митного кодексу України із змінами внесеними згідно Закону України № 2612-VIII від 08.11.2018, тобто до набрання чинності Законом України від 15.04.2021 № 1403-ІХ "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України". Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил №7622/20500/18 від 16.07.2019, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного на момент прийняття постанови законодавства. Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо добровільної сплати до державного бюджету коштів в сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн., оскільки сплата добровільного внеску під час митного оформлення транспортного засобу не звільняє особу від обов`язку сплатити штраф, якій раніше накладений згідно з постановою у справі про порушення митних правил, яка набрала законної сили. Враховуючи, що оскаржувана постанови винесена 16.01.2019, набрала законної сили 26.01.2019, а декларація про митне оформлення транспортного засобу датована 04.08.2021 зі сплатою добровільного внеску, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови. Щодо доводів апелянта стосовно порушення процедури розгляду справи, оскільки розгляд справи відбувся за відсутністю позивача без наявності доказів його належного повідомлення, а тому, на думку позивача, вказане свідчить про протиправність самої постанови, колегія суддів зазначає наступне. За положеннями статті 494 МК України протокол про порушення митних правил складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (частина сьома). У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним. (частина восьма, десята). Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що листом Волинської митниці ДФС від 10.09.2018 позивачу запропоновано прибути о 10 год. 18.10.2018 на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС для запровадження протоколу про порушення митних правил. Вказаний лист направлено позивачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 17.09.2018 та повернуто відповідачу «за закінченням встановленого строку зберігання». З матеріалів справи встановлено, що вказаний лист направлений на адресу позивача, зокрема, [ADDRESS] . При цьому, 09.12.2018 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС Вітруком О.С. складено протокол про порушення митних правил №7622/20500/18, зі змісту якого встановлено, що розгляд справи про порушення митних правил призначений на 16.01.2019 з 10:00 до 12:00 за адресою Волинської митниці ДФС. Вказаний протокол про порушення митних правил від 09.12.2018 №7622/20500/18 направлено [PERSON] рекомендованим відправленням №4500609797765 на адресу [ADDRESS] , що підтверджується списком згрупованих відправлень за грудень 2018 року (а.с. 63). Аналізуючи викладене, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо невстановлення адреси, на яку відповідачем здійснювались відправлення, оскільки в матеріалах справи міститься витяг з бази АСМО «Інспектор», в якому вказано відомості про адресу позивача, а саме: [ADDRESS] . Крім того, колегія суддів звертає увагу, що аналогічна адреса зазначена в довіреності від 04.08.2018, на підставі якої транспортний засіб марки «VW Passat», реєстраційний номер [NUMBER] (країна реєстрації - Республіка Литва), кузов № [NUMBER] . Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в розумінні ч. 10 ст. 494 Митного кодексу України, протокол про порушення митних правил №7622/20500/18 вважається врученим, оскільки направлений відповідачем на повідомлену [PERSON] поштову адресу, у зв`язку з чим доводи з чим доводи апелянта є необґрунтованими. Отже, надаючи оцінку вказаним обставинам, а також положенням ст. 526 Митного кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що розгляд справи за відсутності позивача, з врахуванням доказів направлення йому відповідного протоколу, свідчить про дотримання відповідачем вимог щодо повідомлення [PERSON] про розгляд справи про порушення митних правил. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови, а доводи позивача про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови вважає безпідставними, а тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Результат розгляду: denied