Рішення адміністративного суду від 2022-02-15 00:00:00+02

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В травні 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: 1.1. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 968250894294 від 21.04.2021 в частині встановлення загального проценту від заробітку в розмірі 50% та розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; 1.2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи із 19.02.2020. 2. На переконання позивача дії відповідача щодо зменшення відсоткового співвідношення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 50%, відповідно до суддівської винагороди працюючого судді, є протиправними, такими, що порушують його права та законні інтереси. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 4. [PERSON] / надалі-апелянт/, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 5. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з 13.08.2002 по 12.07.2017 працював на посаді судді господарського суду Хмельницької області. Рішенням Вищої ради правосуддя №1878/0/15-17 від 27.06.2017 звільнений із посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку. На підставі рішення Вищої ради правосуддя №1878/0/15-17 від 27.06.2017, наказом Господарського суду Хмельницької області №19-к від 12.07.2017 відрахований зі штату господарського суду Хмельницької області 12.07.2017. Стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 27 років 2 місяці 12 днів. Із 13.07.2017 відповідач призначив щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 6. Вказує, що здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі №560/5401/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно зменшило загальний процент розрахунку пенсії до заробітку з 90% до 50% суддівської винагороди, що вплинуло на розмір щомісячного довічного грошового утримання. На думку апелянта, відповідач з 21.04.2021 здійснював не нове призначення щомісячного довічного грошового утримання, а його перерахунок. При цьому, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання змінною величиною є лише розмір суддівської винагороди, а відсоткове значення розміру, яке обчислювалося при призначенні, є незмінним. ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з 13.07.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке йому призначено згідно з законом України "Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIІІ). 8. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі №560/5401/20 визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20 березня 2020 року №968250894294 про відмову в перерахунку пенсії [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді згідно з довідкою від 02 березня 2020 року №02-16/103/20, виданою Господарським судом Хмельницької області, починаючи з 19.02.2020 з врахуванням виплачених сум. 9. Постановою від 29 березня 2021 року Сьомий апеляційний адміністративний суд скасував рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити \~\~ [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди згідно із довідкою Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 №02-16/103/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, та прийняв нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] в цій частині задовольнив частково. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 №02-16/103/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року - залишив без змін. 10. 02.04.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до судових рішень по справі №560/5401/20. 11. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом №3113-2506/М-03/8-2200/21 від 19.04.2021 повідомило, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №560/5401/20 провело позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки від 02.03.2020 №02-16/103/20.Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 року: 69366,00 грн. (оклад) + 41619,60 грн. (доплата за вислугу років) = 110985,60 грн. (суддівська винагорода) х 50% = 55492,80 грн. 12. Вважаючи протиправною відмову відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду. ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН 13. Апелянт вважає дії відповідача щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, до 50% протиправними та такими, що порушують конституційні права судді у відставці, які є невід`ємною частиною суддівської незалежності. 14. Відповідач вказує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі №560/5401/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу з 19.02.2020 проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2020 №02-16/103/20. Водночас, обчислення розміру відсотку грошового утримання (56%) проводилося з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді (27 років 2 місяці 3 дні) та на підставі норм частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), а саме: 50% - за 20 років роботи, 6% (3 х 2) - за 3 роки роботи. Тому, підстави для здійснення перерахунку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди відсутні ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 15. \~\~Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 16. За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. 17. Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. 18. Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. 19. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон № 1402-VIII. 20. За змістом пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу. 21. Правилами частини першої статті 142 Закону № 1402-VIІІ встановлено: судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. 22. При цьому суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина друга статті 142 Закону № 1402-VIІІ). 23. За унормуванням частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 24. Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. 25. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ \~\~\~\~\~\~\~\~ 26. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого 27. Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. 28. Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 29. Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. 30. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI. 31. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII). 32. При цьому, згідно із пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. 33. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. 34. Разом з цим, Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII. 35. Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами. 36. У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013). 37. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20. 38. Хмельницьким окружним адміністративним судом за наслідком розгляду справи №560/5401/20 у рішенні від 09.11.2020 констатовано право позивача, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді. 39. Згідно із положеннями частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 40. Суд зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу. 41. В свою чергу, частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною. 42. Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 43. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 44. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. 45. За таких обставин, колегія суддів вважає, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI. При цьому, колегія суддів зазначає, що встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як на це посилається позивач. 46 Як наслідок, право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого виключно цим же Законом. 47. З урахуванням приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення довічного грошового утримання для позивача, як судді у відставці зі стажем роботи 27 років 2 місяці 12 днів (за 20 років стажу -50%, та додатково за 7 років стажу х 2% = 14%) у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 48. При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. 49. Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи 50. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 51. Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ. 52. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 53. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 54. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 55. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог. VII. СУДОВІ ВИТРАТИ 56. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 57. З огляду за те, що вимоги апелянта задоволені частково, його витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2270 грн. підлягають відшкодуванню в \~пропорційному \~обсязі до задоволених позовних вимог, а саме 1135 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Результат розгляду: partial