Рішення адміністративного суду від 2022-11-01 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати відповідача провести призначення та виплату пенсії згідно поданої заяви 03.02.2021 з урахуванням довідок про заробітну плату та зарахувати до страхового стажу періоди роботи: в Російській Федерації з 02.04.2007 по 31.03.2008, з 01.04.2008 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.03.2010, з 14.04.2010 по 13.03.2011, з 15.08.2011 по 17.12.2011, з 19.12.2011 по 29.06.2012, з 16.07.2012 по 31.08.2012, з 03.09.2012 по 24.06.2013, з 30.09.2013 по 29.11.2013, з 02.12.2013 по 30.05.2014, з 01.09.2014 по 14.11.2014, з 19.11.2014 по 21.05.2015, з 19.10.2016 по 24.07.2017, з 02.08.2017 по 09.10.2019, з 10.10.2019 по 15.08.2020; в КСП «Дружба народів» згодом СТОВ «Гарант» з 01.01.1999 по 05.06.2003, час перебування на обліку у Віньковецькому районному центрі зайнятості з 13.10.2003 по 16.02.2004. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 220250001326 від 19.08.2021 про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати [PERSON] до страхового стажу періоди його роботи в Російській Федерації з 02.04.2007 по 31.03.2008, з 01.04.2008 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.03.2010, з 14.04.2010 по 13.03.2011, з 15.08.2011 по 17.12.2011, з 19.12.2011 по 29.06.2012, з 16.07.2012 по 31.08.2012, з 03.09.2012 по 24.06.2013, з 30.09.2013 по 29.11.2013, з 02.12.2013 по 30.05.2014, з 01.09.2014 по 14.11.2014, з 19.11.2014 по 21.05.2015, з 19.10.2016 по 24.07.2017, з 02.08.2017 по 09.10.2019, з 10.10.2019 по 15.08.2020; в КСП «Дружба народів» (СТОВ «Гарант») з 01.01.1999 по 05.06.2003, та перебування на обліку у Віньковецькому районному центрі зайнятості з 13.10.2003 по 16.02.2004. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії за віком від 13.08.2021, з урахуванням висновків викладених у цьому судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зарахування до страхового стажу періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав з 02.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилась трудова діяльність. Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав. Із матеріалів справи слідує, що 03.02.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, трудову книжку від 02.02.1994 серії [NUMBER] , трудову книжку від 02.04.2007 серії [NUMBER] , вкладиш до трудової книжки [NUMBER] від 01.09.2014, диплом [NUMBER] від 27.07.1979, військовий квиток № [NUMBER] від 14.05.1980, архівний витяг з наказу №14 від 05.06.2003 СТОВ «Гарант» с. Петрашівка (про звільнення з роботи і видачу трудової книжки [PERSON] ) №43 від 29.01.2021, виданий трудовим архівом Віньковецької селищної ради Хмельницької області, архівну довідку про відпрацьовані людинодні та заробітну плату в колгоспі ім. Петровського (КСП «Дружба Народів) №43 від 29.01.2021, видану трудовим архівом Віньковецької селищної ради Хмельницької області, архівну довідку про реформування господарства №29 від 29.01.2021, видану архівним відділом Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області, довідку про доходи фізичної особи [PERSON] за період роботи з січня по березень 2015 року №43 від 21.05.2015, видану ТОВ «БГВ-Сервіс» м. Москва, російської федерації, довідку про доходи фізичної особи [PERSON] за період роботи з серпня по жовтень 2017 року №40 від 09.10.2019, видану ТОВ «Автоперевізником №1» м. Відноє, російської федерації, довідку про доходи фізичної особи [PERSON] за період роботи з січня по червень 2018 року від 09.10.2019, видану ТОВ «Автоперевізником №1» м. Відноє, російської федерації, довідку про доходи фізичної особи [PERSON] за період роботи з січня по лютий 2019 року від 09.10.2019, видану ТОВ «Автоперевізником №1» м. Відноє, російської федерації, довідку про доходи фізичної особи [PERSON] за період роботи з січня по травень 2020 року від 01.09.2020, видану ТОВ «Автоперевізником №1» м. Відноє, російської федерації, довідку про заробітну плату та інші нагороди за період роботи з 02.08.2017 по 09.10.2019 №003К-000010 від 09.10.2019, видану ТОВ «Автоперевізником №1» м. Відноє, російської фе2017, з 02.08.2017 по 09.10.2019, з 10.10.2019 по 15.08.2020; в КСП «Дружба народів» (СТОВ «Гарант») з 01.01.1999 по 05.06.2003, та перебування на обліку у Віньковецькому районному центрі зайнятості з Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 1249/03-16 від 18.02.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 03.02.2021, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 28 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV про що позивача повідомлено листом головного управління №2200-0304-8/23458 від 05.05.2021. При цьому, до страхового стажу позивача не враховано період роботи в російській федерації згідно трудової книжки [NUMBER] та вкладиша до трудової книжки [NUMBER] , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду російської федерації. Для підтвердження періодів роботи, зазначених у трудовій книжці [NUMBER] та вкладишу до трудової книжки [NUMBER] , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено запит №2200-0206-10/23213 від 03.05.2021 до Пенсійного фонду російської федерації щодо витребування довідки про заробітну плату, інших виплат, нагород, на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове соціальне страхування помісячно за періоди роботи з 02.04.2007 по 31.01.2009 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РОСТЕХНО, з 01.04.2009 по 31.03.2010, з 14.04.2010 по 13.03.2011 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РОСТЕХНО-ХОЛДИНГ», з 15.08.2011 по 17.12.2011 в Товаристві з обмеженою відповідальністю « СПЕЦИНТРАНС», з 19.12.2011 по 29.06.2012 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕвроКомАвто», з 16.07.2012 по 31.08.2012, з 03.09.2012 по 24.06.2013 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СПЕЦИНТРАНС», з 30.09.2013 по 29.11.2013 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕвроКомАвто», з 02.12.2013 по 30.05.2014, з 01.09.2014 по 14.11.2014 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мобіл Трак Центр», з 19.11.2014 по 21.05.2015 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БГВ-Сервіс», з 19.10.2016 по 24.07.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мобіл Трак Центр» з 02.08.2017 по 09.10.2019 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Автоперевозчик №1», з 10.10.2019 по 15.08.2020 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «А.Е.Р.Т.» і підтвердження сплати страхових внесків у відповідні фонди російської федерації. 28.07.2021 на адресу відповідача листом №09-9768 від 01.07.2021 надійшла відповідь від Управління Пенсійного фонду російської федерації в Карасунському внутрішньоміському окрузі м. Краснодара в якій зазначається, що організація ООО «ЄвроКомАвто» не подавала звіти з дати реєстрації і знята з обліку 24.05.2019, відтак витребувати довідки щодо [PERSON] , [INFO] , про нарахування заробітної плати, її виплати, нагороди, на які нараховані страхові внески - відсутня можливість. 13.08.2021 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 220250001326 від 19.08.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 13.08.2021 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 28 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV про що позивача повідомлено листом головного управління № 2200-0206-8/43578 від 27.08.2021. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки до страхового стажу, а спірних періодів - до пільгового стажу роботи. Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Згідно п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Спірні правовідносини врегульовані Законом №1058-IV, яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг. Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають. Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку \~з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Також слід врахувати численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17), який при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, сплата за певний період внесків менше від мінімального розміру не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві. Таким чином, пенсійний орган протиправно не зарахував позивачу до його страхового стажу весь період роботи [PERSON] з 01.01.1999 по 05.06.2003 в КСП «Дружба народів» (СТОВ «Гарант»). З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу [PERSON] весь період його роботи з 01.01.1999 по 05.06.2003 в КСП «Дружба народів» (СТОВ «Гарант»). Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу [PERSON] час перебування на обліку у Віньковецькому районному центрі зайнятості з 13.10.2003 по 16.02.2004, суд звертає увагу на наступне. Судом встановлено, що відповідач позивачу не зарахував до його страхового стажу період перебування на обліку у Віньковецькому районному центрі зайнятості з 13.10.2003 по 16.02.2004, оскільки у трудовій книжці відсутні записи перебування позивача на обліку в період з 13.10.2003 по 16.02.2004 у Віньковецькому районному центрі зайнятості. Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно із п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном. Відповідно до п.22 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод). Як вже було зазначено судом вище, в матеріалах справи наявна довідка Віньковецької районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості № 02-02/30 від 21.02.2022 про те, що [PERSON] дійсно перебував на обліку в районному центрі зайнятості, як безробітній. 13.10.2013 призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.1б ст.23 Закону України "Про зайнятість населення" наказ № 189 від 13.10.2003. 16.02.2004 припинено допомогу по безробіттю відповідно до п.1 пп.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наказ №НТ040216 від 16.02.2004. Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі. Суд першої інстанції вірно зауважив, що в трудовій книжці відсутні записи про період отримання допомоги по безробіттю, однак ці обставини свідчать лише про не заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт отримання позивачем відповідних коштів та перебування позивача на обліку у відповідному центрі зайнятості. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про факт отримання позивачем допомоги по безробіттю за спірний період з 13.10.2003 по 16.02.2004. З урахуванням зазначеного, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до страхового стажу [PERSON] періоду його перебування на обліку у Віньковецькому районному центрі зайнятості з 13.10.2003 по 16.02.2004 є протиправними. Враховуючи вказані вище норми законодавства, суд апеляційної погоджується з судом першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу періодів його роботи є протиправним. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід зазначити наступне. Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18. Згідно з частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Згідно з оскаржуваним рішенням до страхову стажу позивача не зараховано періоди роботи \~у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації. У межах цих спірних правовідносин судом першої та апеляційної інстанцій надана оцінка правомірності оскаржуваного рішення у частині не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи, однак суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України вірно врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію. Врахувавши \~викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Результат розгляду: denied