Рішення адміністративного суду від 2024-04-23 00:00:00+03

09.06.2023 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, просив: скасувати постанову від 14.05.2023 серії БАБ № 744273 про накладання адміністративного стягнення, винесену Інспектором взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Черевком Романом Олександровичем, відносно [PERSON] за ч.4 ст. 126 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 536,80 грн. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні позову. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що зупинка автомобілем «ВАЗ 2105», д.н.з. [NUMBER] відбулась у зв`язку з проїздом на заборонний знак 3.1 ПДР України «Рух заборонено». При цьому, автомобіль «ВАЗ 2105» заїхав на прилеглу територію ДП «Укрпошта», яка взагалі не межувала з житловими будинками. Суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектор взводу № 1 роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП [PERSON] діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії БАБ № 744273 від 14 травня 2023 року за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній містяться дані, як того вимагається даною нормою права. \~ Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким \~позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Скаржник вважає, що правопорушення передбачене ч.4 ст.126 КупАП 14 травня 2023 року не вчиняв. \~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 14 травня 2023 року, близько 21:07 годин в місті Луцьк, по проспекту Перемоги, 27, інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП Черевком Романом Олександровичем винесено постанову серії БАБ № 744273, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею ч. 1 статті 122, ст. 125, ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень. Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що 14 травня 2023 року, близько 20:55 годин, в місті Луцьк, по проспекту Перемоги, 27, [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. [NUMBER] , порушив вимоги знаку 3.1 «Рух заборонено», після зупинки ТЗ працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, та керував вказаним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2022 року, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ст. 125, ч. 4 ст. 126 КУпАП. До [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 гривень. [PERSON] , вважаючи постанову від 14.05.2023 серії БАБ № 744273 протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Як визначено пунктом 2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності. Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Як зазначено попередньо, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Так, відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вважав доведеним та правомірним факт зупинки автомобіля «ВАЗ 2105», д.н.з. [NUMBER] у зв`язку з проїздом на заборонний знак 3.1 ПДР України «Рух заборонено». Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як вбачається, з наданих до суду першої інстанції відеозаписів з нагрудних боді-камер працівників УПП у Волинській області ДПП, знак 3.1 ПДР України «Рух заборонено» встановлений на огорожі прилеглої території ДП «Укрпошта». Апеляційний суд зазначає, що зі змісту пункту 3.1 розділу 33 ПДР України випливає, що для заборони руху усіх транспортних засобів відповідно до знаку 3.1 обов`язковою умовою є встановлення додаткових знаків - 5.33 або 3.43, які уточнюють випадки дії цього знаку. Вказаний правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №554/3246/16-а Враховуючи те, знак 3.1 ПДР України не забороняв рух позивачу, оскільки разом з дорожнім знаком 3.1 Рух заборонено не було встановлено дорожні знаки 5.33 або 3.43, суд апеляційної інстанції вважає, що зупинка автомобіля «ВАЗ 2105», д.н.з. [NUMBER] є не правомірною. Окрім того суд апеляційної інстанції зазначає, що Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення врегульований Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.15 №1376 (далі - Інструкція). Так, відповідно до п. 9 розділу IV Інструкції, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим. Так, з оскаржуваної постанови від 14.05.2023 серії БАБ № 744273 вбачається неодноразові виправлення працівниками поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: «ч.2» виправлено «ч.4» статті 126 КУпАП. За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесені оскаржуваної постанови від 14.05.2023 серії БАБ № 744273 не дотримано вимог статей\~ 248\~ та\~ 280 КУпАП\~ щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення, вирішення такої в точній відповідності з\~ законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у\~ статті 268 КУпАП. Відповідно до частини 2\~ статті 77 КАС України\~ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з частиною 1\~ статті 72 КАС України\~ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до частини 1\~ статті 90 КАС України\~ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з частиною 2\~ статті 6 КАС України\~ та\~ статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»\~ передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення статей\~ 317\~ та\~ 286 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог. Щодо судового збору, то в силу приписів\~ статті 139 КАС України\~ слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції на користь позивача судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Результат розгляду: granted