Рішення адміністративного суду від 2022-09-29 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків у сумі 64203,98 грн. та моральної шкоди у суму 1500000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач несвоєчасно виконав рішення суду, яким стягнуто заборгованість з виплати щомісячних страхових сум. Виплачуючи борг, в Управління виник обов`язок нарахувати і виплатити інфляційні збитки. Протиправна бездіяльність стосовно виконання рішення суду спричинила моральні страждання, які компенсуються сумою 1500000 грн. Справа була розглянута в порядку цивільного судочинства. 19 березня 2021 року Касаційний цивільний суд прийняв ухвалу, якою скасував рішення судів нижчих інстанцій і закрив провадження у справі (Том 2 а.с.118-130). 19 травня 2021 року Касаційний цивільний суд прийняв ухвалу про передачу справи на розгляд Кіровоградського окружного адміністративного суду (Том 2 а.с.139-141). Рішенням \~Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь [PERSON] інфляційні втрати у сумі 214 грн. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 20000 грн. У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено. На вказане рішення суду першої інстанції позивачем та \~відповідачем \~подані апеляційні скарги. Позивач просить змінити рішення суду в частині \~розміру стягнення матеріальної шкоди, відповідно поданого розрахунку, і задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди у повному обсязі. Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що суд першої інстанції \~помилки в обчисленні інфляційних витрат не застосувавши норми Постанови КМУ №159 від 21.02.2001р. У доводи \~обґрунтованості моральної шкоди покладено невиконання на протязі 11 років судового рішення. Відповідач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача. Зазначає, що у відповідача відсутній обов`язок з виконання судового рішення у справі №2а-6740/10/1111. Крім того, сума боргу має разовий характер, на яку не нараховуються інфляційні збитки. Навіть при обрахунку такого, період їх нарахування \~повинен починатись з червня 2017р. (наступний місяць після ухвалення судового рішення 22.05.2027р. у справі №405/4776/15-ц). Стягнення моральної школи не вмотивовано судом, а також не обґрунтовано позивачем. Сторонами подані відзиви на апеляційній скарги. Позивачем також подано відповідь на відзив відповідача. Розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснювався із застосуванням режиму відеоконференції. Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. У задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні суду підтримав доводи апеляційної скарги відповідача. У задоволенні апеляційної скарги позивача просив відмовити. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог скарг, колегія суддів доходить висновку, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, \~що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2011 року у справі №2а-6740/2010/1111 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді Кіровоградської області (далі\~ \~\~Відділення) зобов`язано перерахувати щомісячні страхові виплати [PERSON] у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати з 01 вересня 2004 року (Том 1 а.с.87). Відділення і Управління не виконали рішення суду. Позивач звернувся до суду зі заявою до Відділення про стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з невиконанням рішення суду. Матеріальна шкода, кошти, які не виплачені, оскільки не здійснено перерахунок щомісячних страхових виплат на підставі рішення суду. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 травня 2017 року у справі №22-ц/781/765/17 позов задоволено частково (Том 1 а.с.42-48). Cтягнув з Відділення невиплачені страхові виплати за період з 01 вересня 2004 року по 30 квітня 2010 року у сумі 133542,51 грн. (з врахуванням індексів інфляції за період з вересня 2004 року по травень 2015 року). Вказаним рішенням стягнуто кошти, які не виплачені позивачу, оскільки не здійснено перерахунок щомісячних страхових виплат на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2011 року. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 травня 2019 року, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 25 червня того ж року, замінено сторону боржника у виконавчому провадженні (Том 2 а.с.193-197). Відділення замінено Управлінням. 05 липня 2019 року Управління сплатило кошти за рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 травня 2017 року у справі №22-ц/781/765/17 (Том 2 а.с.166). Позивач вважаючи, що відповідачем повинні бути сплачені інфляційні виплати, звернувся до суду із зазначеним позовом. Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку, що за затримку виплати заборгованості треба нарахувати інфляційні втрати, проте самостійно обчислив суму інфляційних витрат, та врахував отримання позивачем суми інфляційних витрат за результатами перегляду судового рішення у цій справи Кропивницьким апеляційним судом \~від 13.02.2020р. Також стягнув моральну шкоду у сумі 20000грн. Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Враховуючи фактичні обставини справи та вказані норми законодавства, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що заборгованість зі страхових виплат виплачена несвоєчасно з вини Відділення та Управління, а отже Управління, як правонаступник Відділення, має сплатити інфляційні втрати за період з червня 2015 року по квітень 2019 року. З цих підстав суд відхиляє доводи відповідача, що інфляційні виплати судом невірно розраховані з червня 2015р., а не з червня 2017р. Колегія суддів суду апеляційної інстанції також відхиляє доводи позивача щодо помилкового розрахунку суми інфляційних витрат судом, оскільки, судом вони наведені, та такий здійснено з урахуванням норм Постанови КМУ №159 від 21.02.2001р. Суд вірно зазначив, що в обчисленні інфляційних втрат позивач за базу взяв не тільки суму боргу, а й інфляційні втрати за попередній період (до червня 2015 року), а отже припустився помилки в обчисленні. Щодо моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) вказано, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам, суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, вірно \~дійшов обґрунтованого висновку про те, що невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, спричинило йому моральну шкоду. Враховуючи вимоги розумності, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції \~її розміром. Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі визначеної у позові. Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтованого стягнення моральної шкоди є безпідставними. З урахуванням викладеного колегія суддів \~дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для їх задоволення.

Результат розгляду: denied