Рішення адміністративного суду від 2023-01-25 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Бориспільської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Бориспільської міської ради, в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність Бориспільської міської ради щодо ненадання в повному обсязі інформації та копії документів безкоштовно по запиту №29/10-8 від 29.10.2021 позивача; - зобов`язати Бориспільську міську раду надати безкоштовно повну інформацію та копії документів по запиту позивача до Бориспільської міської ради №29/10-8 від 29.10.2021 протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо ненадання в повному обсязі інформації та копії документів безкоштовно по запиту позивача від 29.10.2021 №29/10-8. Зобов`язано Виконавчий комітет Бориспільської міської ради надати позивачу безкоштовно повну інформацію та копії документів на його запит від 29.10.2021 №29/10-8 протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили. В позові до Бориспільської міської ради відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Бориспільської міської ради задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року скасовано в частині позовних вимог щодо розгляду п. 2 запиту [PERSON] на отримання публічної інформації від 29.10.2021 та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо не направлення запиту [PERSON] №29/10-8 від 29.10.2021 для розгляду п. 2 даного запиту до належного розпорядника інформації - Бориспільської ДПІ ГУ ДПС у Київській області з одночасним інформуванням [PERSON] про це, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI. Зобов`язано Виконавчий комітет Бориспільської міської ради направити запит [PERSON] №29/10-8 від 29.10.2021 для розгляду п. 2 даного запиту до належного розпорядника - Бориспільської ДПІ ГУ ДПС у Київській області з одночасним інформуванням [PERSON] про це, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року залишено без змін. Представником позивача - адвокатом Романюком І.М. 11.05.2022 на адресу суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення на корить позивача документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано до суду докази документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, тому наявні підстави для задоволення заяви про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги. Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, Виконавчим комітетом подано апеляційну скаргу, у якій останній просить скасувати вказане судове рішення. Апелянт зазначив, що не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 6000 гривень, оскільки вважає, що дана справа є справою незначної складності. На переконання апелянта, розмір визначених позивачем судових витрат не відповідає складності справи та обсягу робіт. Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2021 року між Адвокатським об`єднанням «ЛМК» в особі старшого партнера Романюка І.М. (Виконавець, Адвокатське об`єднання) та Котом С.О. (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №69, за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язалось надати визначену в доручені правничу допомогу, а клієнт зобов`язався оплатити надану правничу допомогу та фактичні витрати, необхідні для виконання визначених у дорученні завдань клієнта. Відповідно до пункту 5.1 договору розмір гонорару за надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги, сторони узгоджують в дорученні. 01.12.2021 між сторонами було підписано доручення до договору про надання правничої допомоги (Додаток до договору про надання правничої допомоги №69 від 19.08.2021). Позивачем додано до матеріалів справи акт щодо наданих послуг від 07.05.2022, в якому зазначено, що Адвокатським об`єднанням «ЛМК» надано позивачу послуги з підготовки позовної заяви, оформлення пакету документів для подання позову (друк, копіювання, засвідчення) та направлення позову до суду (4 години) - 6000,00 грн. В якості доказів часткової сплати вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн позивачем надано квитанцію №61622083 від 09.05.2022. Колегія суддів зазначає, що такі документи є достатніми для підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та у своїй сукупності підтверджуються їхній розмір. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що представником відповідача до суду були подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, стверджуючи про те, що вказаний представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і необґрунтованим. Судом першої інстанції надано оцінку зазначеним запереченням та зазначено, що зауваження відповідача суд визнає непереконливими. Однак, колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. Згідно з актом наданих послуг №3 від 07.05.2022 загальна кількість годин надання послуг становить 4 години, але за результатами вирішення судом першої інстанції справи, позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому витрати на правову допомогу, які підлягають компенсації позивачу становлять 3000 грн. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 826/8097/16. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення та ухвалення нової додаткової постанови про часткове задоволення заяви позивача щодо ухвалення додаткового судового рішення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС. Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial