Рішення адміністративного суду від 2022-09-12 00:00:00+03

28.09.2021р. [PERSON] звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, у якому просив суд: - визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги згідно Висновку Управління поліції охорони у Волинській області від 14.03.2017р. про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 240000 гривень - зобов`язати здійснити виплату одноразової грошової допомоги згідно Висновку Управління поліції охорони у Волинській області від 14.03.2017р. про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі - 240000 гривень. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.05.2022р. позов задоволено. Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Міністерство внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.05.2022р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що прапорщик міліції [PERSON] проходив службу на посаді міліціонера спеціального взводу групи затримання Ковельського міжрайонного ВДСО при УМВС у Волинській області. 20.07.2015р. Наказом Управління поліції охорони у Волинській області № 42-о/с \~позивач звільнений із служби у запас Збройних Сил України. 07.02.2017р. [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності, 50% ступінь втрати професійної працездатності, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААА № 744683. (а.с.11) 09.03.2017р. позивач звернувся до Управління поліції охорони у Волинській області, яке є правонаступником органу, з якого звільнений останній із служби, з заявою та пакетом документів щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, яка пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України. 14.03.2017р. Управління поліції охорони у Волинській області склав висновок про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у розмірі 240000,00 грн. та листом від 14.03.2017р. № 372/43/22/01-2017 вказаний висновок і матеріали надіслав до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги. 31.03.2017р. листом № 15/2-1070 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] скерував за належністю до Департаменту поліції охорони\~ та зазначив, що покриття виплат на одноразову грошову допомогу колишнім працівникам Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2018р., у справі № 803/852/18 яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018р. суд визнав протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви [PERSON] про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України. Крім того, суд зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України та прийняти рішення за результатами висновку Управління поліції охорони \~у Волинській області про призначення останньому одноразової грошової допомоги від 14.03.2017р., відповідно до Порядку та умов призначенн і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі \~(смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інваідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, з урахуванням висновків суду. Отже, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги підтверджується Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2018р., у справі № 803/852/18. ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не \~встановлено законом. 15.01.2020р. державний секретар Міністерства внутрішніх справ України Тахтай О.В., на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2018р. у справі №803/852/18,\~ затвердив висновок за результатами розгляду заяви [PERSON] та надіслав до Національної поліції України для приведення у відповідність до вимог законодавства та негайного вчинення дій із вирішення питання, за умови наявності передбачених законодавством підстав, призначення та виплати одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. 05.10.2020р. Управління поліції охорони у Волинській області повторно склав висновок про призначення одноразової грошової допомоги, із змісту якого видно, що [PERSON] має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі - 240000,00грн. Листом №2300/43/22/01-2020 від 05.10.2020р. Департамент фінансово-облікової політики повернув на адресу Управління поліції охорони у Волинській області Національної поліції України \~матеріали про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги. Оскільки, допомогп повинна здійснюватись за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. 10.11.2020р. Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від №37842/15-2020 повторно повернув до Управління поліції охорони у Волинській області висновок від 05.10.2020р. та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги охорони [PERSON] роз`яснивши, що виплата допомоги повинна здійснюватися за рахунок коштів, передбачених бюджетом для Національної поліції України. Отже, спір в даній справі виник, стосовно того чи повинна здійснюватися виплата одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державних бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України. При цьому, суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства внутрішніх справ України вважає, що виплата позивачу одноразової грошово допомоги повинна здійснюватися за рахунок коштів передбачених для Національної поліції України, а не за кошти Міністерства внутрішніх справ України. ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До набрання чинності Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"\~ (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги \~врегульовано нормами ст.23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон №565-ХІІ) та\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850). ч.6 ст.23 Закону "Про міліцію" від 20.12.1990р. № 565- XII передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого\~ законом\~ для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого\~ законом\~ для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого\~ законом\~ для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. 07.11.2015р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580-VIII, п.5 розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинності Закон «Про міліцію" від 20.12.1990р. № 565- XII В п.2, п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015р. (далі Порядок - №850) видно, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого\~ законом\~ для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого\~ законом\~ для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого\~ законом\~ для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи. Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. п.7 Порядку №850 передбачно, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: - заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; - довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: -довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; -постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; -акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; -сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; -документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України). Із змісту п.8, п.9, п.10, п.11,п.14 Порядку № 850 видно, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.6 або п.7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у п.8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених п.14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття Міністерства внутрішніх справ рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ. Призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, -якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: -учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; -учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; -навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); -подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. В абз.3 п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580 VIII видно, \~що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених\~ Законом України "Про міліцію", від 20.12.1990р. № 565- XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності\~ Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. № 580 VIII. п.10 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога виплачується в межех та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ. Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених\~ Законом «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності\~ Законом України "Про Національну поліцію". Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі № 822/31/18, від 28 серпня 2018 року №804/6297/17, від 06 березня 2019 року у справі № 822/163/18, від 13 лютого 2018 року у справі №808/1866/16, від 18 жовтня 2018 року у справі №369/13187/17, від 28 березня 2019 року у справі №296/10138/16-а. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом також стосовно колишніх працівників міліції, в тому числі і Управління поліції охорони, яким встановлено інвалідність після набрання чинності\~ Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"\~ тобто, після 07 листопада 2015 року (постанови 02 березня 2021 року у справі № П/811/978/16, 20 травня 2019 року у справі №295/3198/18). За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції \~про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства внутрішніх справ України діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність коштів для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки органи державної влади не можуть покликатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року). Аналогічна правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані\~ законом\~ виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який викладений у постанові від 02 березня 2021 року у справі № П/811/978/16. Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: denied