Рішення адміністративного суду від 2024-01-30 00:00:00+02

ФОП [PERSON] звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29.11.2023, вказану адміністративну справу передано на розгляд за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. В обґрунтуванням позову ФОП [PERSON] зазначила про те, що відповідачем 17.11.2023 було винесено постанову № 1053/12 про застосування до позивача адміністративної відповідальності, встановленої ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, за порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 271\~993,15 грн., в тому числі за 2018 49505,50 грн., 2019 рік 66\~437,99 грн., за 2020 рік 68255,01 грн., за 2021 рік 42492,07 грн., та за 2022 рік 45\~302,58 грн. Позивач вважає постанову 1053/12 про накладення адміністративного стягнення від 17.11.2023 протиправною та такою, що винесена всупереч вимогам закону. У період з 09.10.2023 по 22.10.2023 відповідачем проводилась планова виїзна перевірка фізичної особи підприємця [PERSON] з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022. За результатами перевірки складено Акт № 6679/08-01-24-06/ [NUMBER] від 03.11.2023 «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця [PERSON] за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2022, з метою перевірки питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Актом перевірки, зокрема, встановлено порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». На підставі Акту перевірки, відповідачем 03.11.2023 відносно позивача було складено протокол № 997 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. Заперечення на акт перевірки позивачем було подано 15.11.2023. Листом від 17.11.2023 №46362/6/08-01-24-06-08 позивача повідомлено що розгляд заперечень відбудеться 27.11.2023. На момент винесення постанови, яка оскаржується, податкове повідомлення рішення не приймалось, оскільки не закінчився строку розгляду заперечень на Акт перевірки, встановлений п. 86.7. статті 86 ПК України. Позивач вважає, що сам акт перевірки не може бути підставою для встановлення факту здійснення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, оскільки він лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, який зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Акт перевірки не є юридичною формою рішення відповідача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, не є актом індивідуальної дії, і він не є самостійною правовою підставою для породження правових наслідків. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила скасувати постанову ГУ ДПС у Запорізькій області про накладення адміністративного стягнення №1053/12 від 17.11.2023, якою ФОП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП та закрити провадження у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 22.01.2024 судом отримано відзив Головного управління ДПС у Запорізькій області на позовну заяву [PERSON] , у якому зазначено, що відповідач вважає позовну заяву безпідставною, а її обґрунтування такими, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Так, як зазначено у відзиві, відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП [PERSON] , за наслідками якої складено акт від 03.11.2023 № 6679/08-01-24-06/ [NUMBER] , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022. Згідно акту перевірки були встановлені порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. 7та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 271\~993,15 грн., в тому числі за 2018 49505,50 грн., 2019 рік 66\~437,99 грн., за 2020 рік 68255,01 грн., за 2021 рік 42492,07 грн., та за 2022 рік 45\~302,58 грн. Постановою 1053/12 від 17.11.2023 притягнуто ФОП [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. ГУ ДПС у Запорізькій області розглянуло пояснення позивача від 09.11.2023 вих. № 6 (вх. від 15.11.2023 № 59386/6) щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. Контролюючий орган вважає, що повідомлена позивачем обставина при наданні заперечень на висновки акту перевірки від 03.11.2023, не передбачена нормами КУпАП, та відсутня як підстава для закриття справи про адміністративні правопорушення. Допущені ФОП [PERSON] порушення, детально викладені у акті перевірки від 03.11.2023 № 6679/08-01-24-06/ [NUMBER] , які доводять наявність вини позивача, оскільки платник податків мав можливість дотримуватися правил та норм, встановлених Податковим кодексом України, проте, не вжив заходів для їх дотримання, та свідчить, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім, як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. На підставі викладених вище обставин, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23.01.2024 судом отримано відповідь [PERSON] на відзив відповідача, відповідно до якої позивач наполягає на задоволенні позову і зазначає, що акт перевірки не може бути доказом здійснення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, а інших доказів наявності події вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, відповідачем не надано. 29.01.2023 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких зазначено, що правовий висновок позивача про те, що у справі про адміністративне правопорушення відсутня подія адміністративного правопорушення є помилковим. Обставини скоєного адміністративного правопорушення детально викладені у акті перевірки і дані порушення передбачають адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі обставини справи. Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом. Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлено, що за результатами проведення у період з 09.10.2023 по 22.10.2023 планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця [PERSON] з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, складено Акт № 6679/08-01-24-06/ [NUMBER] від 03.11.2023 «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи підприємця [PERSON] за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2022». На підставі вказаного акту перевіри, посадовою особою ГУ ДПС у Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 997 від 03.11.2023, відповідно до якого ФОП [PERSON] вчинила порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 271\~993,15 грн., в тому числі за 2018 49505,50 грн., 2019 рік 66\~437,99 грн., за 2020 рік 68255,01 грн., за 2021 рік 42492,07 грн., та за 2022 рік 45\~302,58 грн., що є порушенням ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. Згідно постанови Головного управління ДПС у Запорізькій області від 17.11.2023, яка винесена заступником начальника Децик А.М., ФОП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 та ч. ч. 7, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.\~165-1\~КУпАП (порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині заниження чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає обкладенню єдиним соціальним внеском, що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 271\~993,15 грн., в тому числі за 2018 49505,50 грн., 2019 рік 66\~437,99 грн., за 2020 рік 68255,01 грн., за 2021 рік 42492,07 грн., та за 2022 рік 45\~302,58 грн.). Зі змісту постанови встановлено, що її винесено за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 997 від 03.11.2023 та акту документальної планової виїзної перевірки від 03.11.2023 №6679/08-01-24-06/ [NUMBER] платника податку фізичної особи [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач зазначала, що із висновками, що зазначені у акті перевірки вона не згодна, на момент винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності податкові повідомлення-рішення відносно неї не було складено, а сам по собі акт не є доказом вчинення нею адміністративного правопорушення. Так, ч. 1 ст. 165-1\~КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхуванню іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс\~України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків. Як передбачено ст. 54.3.2 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. За положеннями ст.\~56\~Податкового кодексу\~України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Як зазначено у позові, і вказані обставини не спростовані відповідачем у відзиві на позов, на час звернення ФОП [PERSON] до суду з вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем не виносились податкові повідомлення-рішення. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП). Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Суд доходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.11.2023 відносно ФОП [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки її винесено лише на підставі одного документу акту перевірки, який сам по собі не підтверджує наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2020 № 140/388/19, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають відповідати вимогам ч.2 ст.2 КАС, які не можуть поширюватися на акт перевірки. Акт перевірки це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть висуватися лише ті вимоги, що стосуються доказів. Оцінка акта перевірки, у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути дана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. Таким чином, суд доходить до висновку, що сам по собі акт перевірки не є належним та достатнім доказом вчинення особою, відносно якої податковим органом не складено відповідне повідомлення-рішення, адміністративного правопорушення. Не прийняття на підставі акту перевірки податкового повідомлення-рішення, за умови не визнання порушень податкового законодавства, визначених у акті перевірки, про що і зазначала у своїй позовній заяві ФОП [PERSON] , свідчить про неузгодженість податкових грошових зобов`язань, а відтак і про передчасність винесеної відповідачем постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов ФОП [PERSON] підлягає задоволенню, а оскаржувана нею постанова скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку із недоведеністю, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted