Рішення адміністративного суду від 2022-04-26 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся 08.11.2021 року Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача \~Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕОА № 4975187 від 31.10.2021 року. В обґрунтування позову вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області року позов задоволено: - постанову серії ЕОА №4975187 від 31 жовтня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] - закрито. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не долучено до матеріалів справи жодного доказу в обґрунтування законності винесеної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.122 КУпАП, відтак дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. \~ В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що спірна постанова винесена ним правомірно, оскільки на момент зупинки 31.10.2021 року транспортним засобом Volkswagen LT 46, номерний знак [NUMBER] , не пройдено обов`язковий технічний контроль, порушуючи вимоги ст.35 Закону України «Про дорожній рух». Зауважує, що відповідачем подавалось клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 18.11.2021 року о 14 год. 00 хв., оскільки повістка разом з ухвалою про відкриття провадження, позовною заявою надійшли до УПП в Полтавській області ДПП 10.11.2021 та в неї недостатньо часу для підготовки судового засідання, складання пояснення по справі та надання доказів, у задоволенні якого судом було відмовлено. Диск з відеозаписом розгляду справи скаржник додав до апеляційної скарги. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Разом з цим, на адресу суду апеляційної інстанції від Департаменту патрульної поліції надійшов лист, в якому останній повідомляє, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану частина особового складу безпосередньо бере участь у бойових діях. У представників ДПП відсутня можливість належним чином реалізовувати процесуальну правосуб`єктність під час розгляду судами справ, в яких стороною є ДПП та його територіальні (відокремлені) підрозділи. Крім того, частина представників ДПП працює в територіальних підрозділах ДПП, які розташовані в містах на території яких, або поруч з якими ведуться бойові дії, заявник просить зупинити провадження у справах, у яких стороною є ДПП або його територіальні (відокремлені) підрозділи, на період дії правового режиму воєнного стану. \~\~ З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 року "Про продовження воєнного стану" №133/2022 воєнний стан на території України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у \~\~зв`язку з чим відклав розгляд справи на 26 квітня 2022 року в порядку письмового провадження. Оскільки розгляд даної справи 26.04.2022 року здійснюється в письмовому провадженні в порядку ст. 311 КАС України, то відсутні підстави для виклику в судове засідання учасників справи. Так, згідно ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, таким чином, вищевказаний лист Департаменту патрульної поліції не може бути підставою для відкладення розгляду справи або виклику в судове засідання учасників справи. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4975187 від 31.10.2021 року, складеною Управлінням патрульної поліції в Полтавській області, позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Згідно з вищезазначеною постановою, інспектором встановлено, що « 31.10.2021 року о 23 год. 25 хв. в м. Полтава по вул. Харківське Шосе, водій, керував транспортним засобом LT 46 [NUMBER] , який підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.36 Правил дорожнього руху України. (а.с.7). Позивач вважає вищевказану постанову протиправною. Суд першої інстанції позов задовольнив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Закону України «Про дорожній рух», норми Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху». Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Предметом спору у цій справі є правомірність/протиправність постанови серії ЕАО №4975187 від 31.10.2021 року. Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Пунктом 11 ч. 1 \~ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. При цьому, статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонн, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України». Відповідно до п.п. «б» п.31.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, що є порушенням п.п.31.б ПДР України. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: - чи було вчинено адміністративне правопорушення, - чи винна дана особа в його вчиненні, - чи підлягає вона адміністративній відповідальності, - чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, - чи заподіяно майнову шкоду, - чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином вказана норма серед іншого передбачає оцінку поліцейським, чи винна особа у вчиненні правопорушення. Водночас, при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейський надає оцінку доказам, які підтверджують факт вчинення правопорушення. Зокрема, статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. При цьому зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що безпосередньо в постанові серії ЕАО №4975187 від 31.10.2021 зазначено, що до постанови додається: «Відео з бк ві0168». (а.с. 7). При цьому, до суду першої інстанції відповідачем подавалось клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 18.11.2021 року о 14 год. 00 хв., оскільки повістка разом з ухвалою про відкриття провадження, позовною заявою надійшли до УПП в Полтавській області ДПП 10.11.2021 та в неї недостатньо часу для підготовки судового засідання, складання пояснення по справі та надання доказів. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доданий до апеляційної скарги диск з відеозаписом є належним та допустимим доказом, який підлягає оцінці при розгляді справи та надає можливість у повному обсязі дослідити обставини справи. Так, на вказаному диску міститься запис, на якому позивач не заперечує щодо інкримінованого йому правопорушення п.п. «б» п.31.3 ПДР України, а вказує, що не знав такої обставини, що на момент зупинки транспортним засобом, який керує, не пройдено обов`язковий технічний контроль. Також колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що відповідно до протоколу перевірки технічного стану №01046-00137-19 від 13.12.2021 документ про проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю анульовано (а.с.35). Таким чином, встановлені обставини дають підстави для висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕОА №4975187 від 31.10.2021, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340грн. за ч.3 ст.121 КУпАП є законною та правомірною, та скасуванню не підлягає. З огляду на вище викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову. Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову. В силу ч. 3 \~ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС \~не підлягають оскарженню в касаційному порядку. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied