Рішення адміністративного суду від 2022-01-21 00:00:00+02

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в обгрунтування якого вказав, що постановою поліцейського ВП № 2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Федченка М.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАО №5142591 від 13 грудня 2021 року він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн, за те, що він 13.12.2021 року на вул. Бобровицькій с. Веприк керував транспортним засобом JOHN DEERE 6110D, д.н.з. [NUMBER] , габарити якого перевищують встановлені законом норми, чим порушив КМУ № 30 ч. 4 порушення ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, з чим він не згоден, оскільки відповідно до п. 22. 5 ПДР для руху на вищезазначеному транспортному засобі дорогами сіл, селищ та міст районного значення дозвіл отримувати не потрібно, оскільки габарити не перевищують дозволені норми. Крім того, у зазначеній постанові не зазначено габарити транспортного засобу на якому він рухався, тобто які саме встановлені законом норми були порушені. З урахуванням викладеного просив скасувати постанову від 13 грудня 2021 року серії ЕАО № 5142591, якою накладено на нього адміністративне стягнення, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Ухвалою судді від 30 грудня 2021 року відкрите провадження по справі (а.с. 14). За клопотанням позивача (а.с. 18) ухвалою суду від 12 січня 2022 року до участі в справі залучено як співвідповідача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 19-20). За клопотанням представника співвідповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 16), ухвалою суду від 29 липня 2021 року останньому було продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву до 09 серпня 2021 року (а.с. 23-24). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Відзиву на позов відповідачем та співвідповідачем не надано. У судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідач та співвідповідача у судове засідання також не з`явилися, які повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи. Так як всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України). Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що постановою серія ЕАО № 5142591 від 13 грудня 2021 року, винесеної відповідачем Федченком М.М. , накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за порушення ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 гривень за те, що останній 13.12.2021 року в с. Веприк по вул. Бобровицькій керував транспортним засобом JOHN DEERE 6110D, д.н.з. [NUMBER] , габарити якого перевищують встановлені законом норми, чим порушив КМУ № 30 ч. 4 ПДР (а.с. 8-10). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови. Частиною 1 статті 132-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (Далі - Правила) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Пунктом четвертим Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Позивач зазначає, що транспортний засіб, яким він керував, згідно технічних характеристик, має ширину 2430 мм. Як убачається з оскаржуваної постанови в ній відсутні відомості про габарити транспортного засобу, на якому рухався позивач. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про керування [PERSON] транспортним засобом з перевищенням його габаритів, матеріали справи не містять. Частиною першою статті другої КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже з оглянутих у судовому засіданні матеріалів, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, про які йдеться в постанові, тому остання підлягає скасування за відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а провадження в справі закриттю. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З наявної в матеріалах справи квитанції вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 454 грн (а.с. 4), який слід стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] .

Результат розгляду: granted