Рішення адміністративного суду від 2022-05-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили \~\~Леонтіївни, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 06 грудня 2021 року просив: визнати протиправним неналежний розгляд звернення [PERSON] \~\~від 14.06.2021 року на систематичні порушення конституційних прав на охорону здоров`я (ст.49 КУ) та звернення (ст.40 КУ) органами виконавчої влади України; зобов`язати Уповноваженого ВРУ з прав людини Денісову Л.Л. повторно розглянути вищезгадану скаргу [PERSON] \~\~від 14.06.2021 року на ім`я Уповноваженого ВРУ з прав людини Денісової Л.Л., вжити інших заходів, які б унеможливлювали повторення вищевикладеної ситуації та сприяти відновленню його порушених конституційних прав. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14 червня 2021 року він звернувся із скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини [PERSON] , в якій скаржився на систематичні порушення його конституційних прав на охорону здоров`я (ст.49 КУ) та звернення (ст.40 КУ) органами виконавчої влади України, в частині: неналежного розгляду Міністерством юстиції України \~\~скарги від 22.02.2021, отриманої Прем`єр-міністром України від Комітету ВРУ з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів і надісланої до Міністерства юстиції України відповідним дорученням від 22.03.2021 №3938-4-21; \~неналежного розгляду заяви від 12.04.2021 на ім`я Прем`єр-міністра України; \~порушень конституційних прав з боку співробітників Дніпропетровської ОДА; порушень з боку Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю [PERSON] ; діяльності Уповноваженого ВРУ з прав людини Денісової Л.Л. За результатом розгляду скарги просив визнати протиправним неналежний розгляд звернення [PERSON] \~\~на систематичні порушення конституційних прав на охорону здоров`я (ст.49 КУ) та звернення (ст.40 КУ) органами виконавчої влади України, де останнім зазначалось, що [PERSON] чітко показала своє ставлення до діючого законодавства та прав громадян України, при цьому протиправна діяльність Уповноваженого ВРУ з прав людини [PERSON] містить ознаки кримінальних злочинів, порушує низку статей Розділу VI ЗУ «Про запобігання корупції». Листом заступника начальника управління - начальника відділу з дотримання права на звернення Управління моніторингу прав на звернення та інформацію [PERSON] від 23 липня 2021 року №21065.4/В-10712.3/21/30.2 \~\~за результатами розгляду скарги від 14.06.2021 \~\~\~\~до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ймовірного порушення посадовими особами Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а також щодо порушення Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю на звернення повідомлено, що з метою всебічного з`ясування обставин справи до згаданих вище органів державної влади направлялись листи. За результатами розгляду порушених позивачем у скарзі питань Міністерством юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України, Секретаріатом Кабінету Міністрів України та Дніпропетровською обласною державною адміністрацією надано відповідну інформацію, яка наразі опрацьовується в Секретаріаті Уповноваженого. У зв`язку з тим, що від Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю на даний час відповідь не надійшла, здійснюються додаткові заходи реагування Уповноваженого. Оскільки питання, порушені у скарзі позивача, розглянути у місячний строк без з`ясування додаткових обставин не вбачається за можливе, проінформовано, що відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» строк розгляду звернення продовжено до сорока п`яти днів. Листом начальника Управління моніторингу прав на звернення та інформацію [PERSON] від 05 серпня 2021 року №22641.4/В-10712.3/21/30.2 щодо ймовірного порушення посадовими особами Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а також щодо порушення Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю на звернення та отримання письмових відповідей повідомлено, що за результатами проведеної перевірки Міністерством юстиції України у листі від 19.07.2021, Міністерством охорони здоров`я України у листі від 20.07.2021, Дніпропетровською обласною державною адміністрацією у листі від 16.07.2021, Секретаріатом Кабінету Міністрів України у листі від 16.07.2021, а також Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю у листі від 30.07.2021 поінформовано Секретаріат Уповноваженого про результати розгляду звернень позивача до зазначених вище органів. З огляду на зазначене, а також ураховуючи вжиття усіх можливих заходів реагування з метою поновлення права на звернення позивача до суб`єктів владних повноважень та отримання відповідей, а також детальний аналіз наданих відповідей, повідомлено про відсутність підстав для здійснення додаткових заходів реагування за скаргою позивача від 14 червня 2021 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у задоволені позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права порушив норми процесуального права, а справу було розглянуто неповноважним складом суду, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на вимогах та доводах тотожних із адміністративним позовом. У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1\~ \~\~ст.311 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, особа з інвалідністю 2 групи по трудовому каліцтву, пенсійне посвідчення № [NUMBER] серії ААІ , місцезнаходження: [ADDRESS] . 14 червня 2021 року [PERSON] звернувся із скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни, в якій скаржився на систематичні порушення його конституційних прав на охорону здоров`я (ст.49 КУ) та звернення (ст.40 КУ) органами виконавчої влади України, \~\~в частині: неналежного розгляду Міністерством юстиції України \~\~скарги від 22.02.2021, отриманої Прем`єр-міністром України від Комітету ВРУ з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів і надісланої до Міністерства юстиції України відповідним дорученням від 22.03.2021 №3938-4-21; неналежного розгляду заяви від 12.04.2021 на ім`я Прем`єр-міністра України; порушень конституційних прав з боку співробітників Дніпропетровської ОДА; порушень з боку Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю [PERSON] ; діяльності Уповноваженого ВРУ з прав людини Денісової Л.Л. Зокрема, позивач в скарзі зазначив, що вищезгадані систематичні порушення його конституційних прав на охорону здоров`я (ст.49 КУ) та звернення (ст.40 КУ) органами виконавчої влади України мають бути негайно припинені та вжиті заходи, які б унеможливлювали повторення вищевикладеної ситуації, для чого обґрунтовано та виважено ставитись до прийняття кадрових рішень у майбутньому. Прем`єр-міністр України керує роботою Кабінету Міністрів України (ст.114 Конституції України), а вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості є одним із основних завдань КМУ (ст.2 ЗУ «Про КМУ»). Тому в даному випадку він і звертається до Прем`єр-міністра України. В той же час, враховуючи те, що порушення його конституційних прав органами виконавчої влади України мають системний і тривалий характер, а розгляд його попередніх звернень від 12.08.20 та 12.04.21 Прем`єр-міністром України не можна назвати належним, копія скарги надсилається Уповноваженому ВРУ з прав людини для здійснення парламентського контролю (ст.101 КУ) за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та діяльністю державних органів України зокрема КМУ, який підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України (ст.113 КУ). У вищевказаній скарзі позивач просив: Ознайомитись із скаргою, провести швидкий, об`єктивний і неупереджений розгляд даного звернення. Вжити заходів, які б унеможливлювали повторення вищевикладеної ситуації. Заходи, які він вважає необхідними, вказуються у зверненні і він просить їх виконати; Щодо неналежного розгляду Міністерством юстиції України \~\~скарги від 22.02.2021, отриманої Прем`єр-міністром України від Комітету ВРУ з питань соціальної політики та захисту прав ветеранів і надісланої до Міністерства юстиції України відповідним дорученням від 22.03.2021 №3938-4-21. Просив письмово відповісти на порушені ним у зверненні питання та отримати від заступника Міністра юстиції України Банчука О. пояснення щодо неналежного розгляду його скарги. На підставі отриманих пояснень зробити висновки щодо відповідності [PERSON] займаній посаді та в будь-якому разі більше не залучати його до розгляду звернень, а йому вказати альтернативні варіанти для звернення; Щодо неналежного розгляду заяви від 12.04.2021 на ім`я Прем`єр-міністра України. Просив письмово відповісти на порушені у зверненні питання та отримати від першого заступника Міністра юстиції України Горовця Є. пояснення щодо неналежного розгляду його заяви. На підставі отриманих пояснень зробити висновки щодо відповідності [PERSON] займаній посаді та в будь-якому разі більше не залучати його до розгляду звернень, а йому вказати альтернативні варіанти для звернення. З Міністерства охорони здоров`я України за вищезгаданим зверненням від 12.04.21 позивач взагалі не отримав жодної відповіді по теперішній час. Запевнив, що діяльність закладів МСЕ суперечить як ПКМУ від 03.12.2009 №1317, так і деяким статтям Кримінального кодексу України. Тому надалі він не можу користуватися послугами цих закладів. Адже здоров`я людини, тим більше для особи з інвалідністю, є невід`ємною складовою права на життя. Щодо порушень його конституційних прав з боку співробітників Дніпропетровської ОДА. У цьому та попередніх зверненнях, наводячи відповідні приклади, він вказував на самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення ЗУ «Про звернення громадян» в умовах карантинних обмежень та існуючі подвійні стандарти в діях посадових осіб ДОР та ДОДА. З приводу чого просив ініціювати службове розслідування щодо вищезгаданих порушень з боку співробітників Дніпропетровської ОДА з подальшими висновками щодо відповідності займаним посадам. Позивач наполягав на проведенні службового розслідування та нагадував, що неналежне реагування на його звернення призводить до того, що порушники отримують впевненість у безкарності, діють більш агресивно та цинічно. Щодо порушень з боку Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю [PERSON] . Введення інституту Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю - це не ініціатива Уряду України, а імплементація норм міжнародного законодавства (Конвенції про права осіб з інвалідністю), ратифікованого ВРУ. 3 грудня цивілізований світ щорічно відзначає Міжнародний день людей з інвалідністю, встановлений генеральною Асамблеєю ООН (1992 рік). Обов`язок держави - виявляти турботу та милосердя до найбільш незахищеної частини суспільства - людей з інвалідністю. Щорічно на початку грудня він звертався до чиновників з питанням: які заходи з цього приводу були проведені співробітниками ДОР та Дніпропетровської ОДА, аби привернути увагу до проблем цих людей. Зокрема, на території Дніпропетровської області майже ніде не виконується вимога ст.38 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (ЗУ №2424-VI від 02.07.2010) щодо позачергового обслуговування осіб з інвалідністю 1 та 2 групи, \~\~з питань реалізації цього права він неодноразово звертався до органів державної влади. Останнє звернення з цього приводу до голови Дніпропетровської ОДА [PERSON] від 23.01.19 вх.№В-560/0/42-19, але питання залишається невирішеним. 02 червня 2021 року уряд схвалив проект Розпорядження Президента України „Про делегацію України для участі у 14-й сесії конференції держав-учасниць Конвенції ООН про права осіб з інвалідністю". Очолити делегацію запропоновано Міністру соціальної політики Марині Лазебній. До її складу також запропоновано включити [PERSON] уповноваженого з прав осіб з інвалідністю у статусі заступника глави делегації, представників центральних органів виконавчої влади та громадськості. З цього приводу в форматі та за строками інформаційного запиту просив надати копії доповідей членів делегації. На підставі вищевикладеного просив отримати пояснення щодо вказаних порушень від Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю [PERSON] .. Крім того, позивач просив визнати протиправним неналежний розгляд звернення [PERSON] на систематичні порушення його конституційних прав на охорону здоров`я (ст.49 КУ) та звернення (ст.40 КУ) органами виконавчої влади України, де останнім зазначалось, що [PERSON] чітко показала своє ставлення до діючого законодавства та прав громадян України, при цьому протиправна діяльність Уповноваженого ВРУ з прав людини [PERSON] містить ознаки кримінальних злочинів та порушує низку статей Розділу VI ЗУ «Про запобігання корупції». Скарга позивача від 14 червня 2021 була зареєстрована Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в системі електронного документообігу СЕД - Мегаполіс за №В-10712.3/21 від 22 червня 2021 року та стосувалась ймовірного порушення посадовими особами Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю права позивача на охорону здоров`я та направлення звернення і отримання письмової відповіді. З метою всебічного з`ясування обставин справи працівниками Секретаріату Уповноваженого здійснювалась перевірка, до Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю були направлені відповідні листи, про що позивача було проінформовано листом Секретаріату Уповноваженого від 06.07.2021 № 19159.4/В-10712.3/21/30.2. У листі від 06 липня 2021 року \~\~\~позивачем \~також повідомлено, що з метою реалізації його прав, визначених статтею 18 Закону №393, він може прибути до Секретаріату Уповноваженого (адреса: вул. Інститутська, 21/8, м.Київ) у зручний для нього день та час, в межах графіку роботи громадської приймальні Уповноваженого, однак він не скористався наданими рекомендаціями. \~\~\~Позивачем також повідомлено, що з метою реалізації його прав, визначених статтею 18 Закону №393, він може прибути до Секретаріату Уповноваженого (адреса: вул. Інститутська, 21/8, м.Київ) у зручний для нього день та час, в межах графіку роботи громадської приймальні Уповноваженого, однак він не скористався наданими рекомендаціями. У межах здійснення парламентського контролю та за результатами перевірки Міністерством юстиції України у листі від 19.07.2021, Міністерством охорони здоров`я України у листі від 20.07.2021, Дніпропетровською обласною державною адміністрацією у листі від 16.07.2021, Секретаріатом Кабінету Міністрів України у листі від 16.07.2021, а також Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю у листі від 30.07.2021 повідомлено Секретаріат Уповноваженого про фактичні обставини справи, зазначені позивачем у зверненнях до згаданих вище органів. Про результати перевірки позивача було поінформовано листами Секретаріату Уповноваженого від 23.07.2021 №21065.4/В-10712.3/21/30.2 та від 05.08.2021 №22641.4/В-10712.3/21/30.2. Так, листом заступника начальника управління - начальника відділу з дотримання права на звернення Управління моніторингу прав на звернення та інформацію [PERSON] від 23 липня 2021 року №21065.4/В-10712.3/21/30.2 \~\~за результатами розгляду скарги від 14.06.2021 \~\~\~\~до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ймовірного порушення посадовими особами Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а також щодо порушення Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю на звернення повідомлено, що з метою всебічного з`ясування обставин справи до згаданих вище органів державної влади направлялись листи. За результатами розгляду порушених позивачем у скарзі питань Міністерством юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України, Секретаріатом Кабінету Міністрів України та Дніпропетровською обласною державною адміністрацією надано відповідну інформацію, яка наразі опрацьовується в Секретаріаті Уповноваженого. У зв`язку з тим, що від Урядового уповноваженого з прав осіб з інвалідністю на даний час відповідь не надійшла, здійснюються додаткові заходи реагування Уповноваженого. Оскільки питання, порушені у скарзі позивача, розглянути у місячний строк без з`ясування додаткових обставин не вбачається за можливе, проінформовано, що відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» строк розгляду звернення продовжено до сорока п`яти днів. Листом начальника Управління моніторингу прав на звернення та інформацію [PERSON] від 05 серпня 2021 року №22641.4/В-10712.3/21/30.2 щодо ймовірного порушення посадовими особами Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а також щодо порушення Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю на звернення та отримання письмових відповідей повідомлено, що за результатами проведеної перевірки Міністерством юстиції України у листі від 19.07.2021, Міністерством охорони здоров`я України у листі від 20.07.2021, Дніпропетровською обласною державною адміністрацією у листі від 16.07.2021, Секретаріатом Кабінету Міністрів України у листі від 16.07.2021, а також Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю у листі від 30.07.2021 поінформовано Секретаріат Уповноваженого про результати розгляду звернень позивача до зазначених вище органів. З огляду на зазначене, а також ураховуючи вжиття усіх можливих заходів реагування з метою поновлення права на звернення [PERSON] до суб`єктів владних повноважень та отримання відповідей, а також детальний аналіз наданих відповідей, повідомлено про відсутність підстав для здійснення додаткових заходів реагування за скаргою позивача від 14 червня 2021 року. Водночас, зазначено, що Секретаріатом Уповноваженого до Міністерства юстиції України направлено відповідні роз`яснення щодо порядку забезпечення Закону України «Про звернення громадян» в період карантинних обмежень. Зокрема, зазначено, що запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину не є підставою для обмеження конституційних прав громадян, зокрема права на звернення до суб`єктів владних повноважень, гарантованого статтею 40 Конституції України. Відповідно до положень статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина можуть бути обмежені лише в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії таких обмежень. При цьому обмеження права на звернення заборонено навіть за зазначених умов. Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №123 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (з наступними змінами) органам виконавчої влади, іншим державі органам, органам місцевого \~\~\~\~самоврядування, \~\~\~\~підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності серед іншого рекомендовано забезпечити: визначення часу (не менше двох годин) пріоритетного прийому громадян похилого віку та осіб з інвалідністю; дотримання відстані не менше ніж 1,5 метра між відвідувачами, які очікують дозволу на вхід до приміщень (пункт 26). Таким чином, серед прийнятих Верховною Радою України законодавчих та Кабінетом Міністрів України підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби СОVID-19, немає таких, які б обмежували право громадян на звернення суб`єктів владних повноважень на підставі Закону України «Про звернення громадян». З метою забезпечення ключової мети парламентського контролю Уповноваженого, визначеної у частині першій статті 3 Закону №776 в рамках провадження на підставі статті 101 Конституції України, статей 13, 17, 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статті 28 Закону №393 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Міністерства юстиції України додатково направлялись відповідні листи щодо порядку забезпечення вимог Закону №393 в період карантинних обмежень з метою реалізації прав позивача у разі його повторного звернення до згаданого Міністерства та адміністрації. За наданою інформацією у листі від 03.09.2021 Дніпропетровської обласної державної адміністрації встановлено, що 03.09.2021 виконуючим обов`язки керівника апарату облдержадміністрації Полторацькою Н.В. з позивачем проведено особистий прийом у присутності представників юридичного департаменту та департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації із дотриманням правил безпеки та протиепідемічних вимог. Під час проведення особистого прийому позивачу надані відповіді на питання порушені у його зверненнях, у тому числі щодо реалізації права позивача на особистий прийом. Щодо забезпечення посадовими особами Міністерства юстиції України прав позивача, визначених положеннями статей 18 та 19 Закону №393, повідомлено, що за інформацією, наданою зазначеним Міністерством, 12.10.2021 відбувся особистий прийом за участі позивача з представниками згаданого Міністерства. Отже, за сприяння Секретаріату Уповноваженого права позивача, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» поновлені. Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Закон України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР\~ (далі - Закон № 393/96-ВР), регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм\~ Конституцією України\~ права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.\~ Закон\~ забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Частиною першою\~ статті\~ \~\~1 Закону № 393/96-ВР, визначено, що Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до\~ статті 3 Закону № 393/96-ВР, визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених\~ Конституцією\~ та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Статтею 12 Закону № 393/96-ВР встановлено, що дія цього\~ Закону\~ не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції,\~ законами України "Про судоустрій і статус суддів"\~ та "Про доступ до судових рішень",\~ Кодексом адміністративного судочинства України,\~ законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження". Статтею 18 Закону України 393/96-ВР передбачено право громадянина, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви. Зазначені права, відповідно до ст.19 Закону України 393/96-ВР забезпечуються обов`язком органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. Статтею 28 Закону № 393/96-ВР\~ встановлено, що контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснюють Верховна Рада України, народні депутати України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Уповноважений з прав людини Верховної Ради України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі комітети, депутати місцевих рад, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади щодо підпорядкованих їм підприємств, установ та організацій. Згідно статті 101 Конституції України парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини. Статтею 1 Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 №776/97-ВР (далі - Закон № 776/97-ВР) регламентовано, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами \~\~\~\~(ст. 2 Закону № 776). Дія цього Закону також поширюється на відносини, що виникають між юридичними особами публічного та приватного права, а також фізичними особами, які перебувають на території України, у випадках, передбачених окремим законом. Відповідно до ст. 3 Закону № 776, метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: 1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; 2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; 3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; 4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; 5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; 6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; 7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу. В статті 17 Закону № 776 занотовано: Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення. Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою. Із системного аналізу вищезазначених норм встановлено, що рішення Уповноваженого в будь-якому разі має відповідати меті такого контролю та прийматись в межах компетенції, визначеної статтею другою Закону №776. Так, матеріалами справи встановлено, що у межах здійснення парламентського контролю та за результатами перевірки Міністерством юстиції України у листі від 19.07.2021, Міністерством охорони здоров`я України у листі від 20.07.2021, Дніпропетровською обласною державною адміністрацією у листі від 16.07.2021, Секретаріатом Кабінету Міністрів України у листі від 16.07.2021, а також Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю у листі від 30.07.2021 повідомлено Секретаріат Уповноваженого про фактичні обставини справи, зазначені позивачем у зверненнях до згаданих вище органів. Про результати перевірки позивача було поінформовано листами Секретаріату Уповноваженого від 23.07.2021 №21065.4/В-10712.3/21/30.2 та від 05.08.2021 №22641.4/В-10712.3/21/30.2, отримання яких позивачем не заперечується. У наданих позивачу відповідей на його численні скарги вбачається, що Уповноваженим Верховної ради України з прав людини в зазначених листах надано \~\~розгорнуті \~\~відповіді з посиланням на законодавчі акти щодо оскаржуваних питань. Важливо враховувати і те, щоб порушені у зверненнях питання регулювалися Законом України «Про звернення громадян». Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем Ураховуючи вимоги КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи. Бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством. Враховуючи вжиття заходів реагування з метою поновлення права позивача на направлення звернення до суб`єктів владних повноважень та отримання відповідей мета парламентського контролю Уповноваженого, визначена у частині першій статті 3 Закону №776 досягнута, підстав для повторного розгляду вказаної скарги не вбачається. За частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Положення, закріплені ст. 9 КАС України, визначають, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~ \~\~\~статтею 78 цього Кодексу. З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про \~\~відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. \~\~ Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається. \~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied