Рішення адміністративного суду від 2022-06-06 00:00:00+03

05.01.2022 Снятинською міською радою Коломийського району Івано-Франківської області подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в якій просить скасувати прийняте в цій адміністративній справі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову. 17.02.2022 від представника [PERSON] на адресу суду надійшли заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. За змістом якого, представник позивача також просить суд стягнути з заявника документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 року клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу - повернуто заявнику без розгляду. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції [PERSON] подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким стягнути з Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 року у справі №300/978/21 та ухвалою суду від 06.05.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає часткового задоволенню з наступних мотивів. Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу заявнику без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що докази надіслання (надання) даного клопотання іншому учаснику справи, зокрема відповідачу, відсутні. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, положеннями частини 3 статті 166 КАС України визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом. Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені у статті 167 КАС України, відповідно до частини першої якої будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановляння ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08.02.2020, частину 1 статті 167 КАС України доповнено абзацом десятим, згідно з яким до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Проте, заява ухвалення додаткового судового рішення не є зазначеним документом, поданим на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, а тому у позивача не було обов`язку надсилати її відповідачу. Згідно з частиною другою статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості їх розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставно та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду. Як вже було зазначено клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу було повернуто позивачу у зв`язку з відсутністю доказів її направлення відповідачу. Разом з тим, правовою підставою для застосування вказаного наслідку є одночасна сукупність наступних умов: 1) невідповідність поданої заяви вимогами, визначеним у частині першій статті 167 КАС України; 2) неможливість розгляду такої заяви внаслідок таких недоліків. Проте, судом першої інстанції не встановлено неможливості розгляду заяви представника позивача за наявності вказаного недоліку, як це передбачено частиною другою статті 167 КАС України. Як наслідок, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до поданої заяви наслідків, передбачених статтею 167 КАС України та залишення такої без розгляду. За такого нормативно-правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку по наявність підстав для скасування ухвали, як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального права та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. У пункті 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління. Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) пункт 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)». У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про залишення клопотання без розгляду і обмежив право позивача в аспекті доступу до суду, що стало перешкодою для захисту його прав, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно із частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції. Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Враховуючи наведене з врахуванням вказаних законодавчих положень та статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскільки позивач просить в апеляційній скарзі скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким стягнути з Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000 грн., що не підлягає до задоволення, оскільки не передбачено процесуальним законодавством в межах перегляду процесуальної ухвали, яка скасовується апеляційним судом і направляється для продовження розгляду по суті поданого клопотання представника позивача. За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Результат розгляду: partial