Рішення адміністративного суду від 2022-08-17 00:00:00+03

Позивач 06.10.2020р. звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про \~визнання бездіяльності міської ради щодо невиконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020р. у справі №204/1484/20 протиправною; \~стягнення з Дніпровської міської ради на користь позивача 222279,00 грн. завданих протиправною бездіяльністю збитків; \~стягнення з Дніпровської міської ради на користь позивача 50 000,00 грн. завданої протиправною бездіяльністю моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що відділом реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР не виконано ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2020р. про забезпечення позову \~у справі №204/1484/20, а саме: щодо накладання арешту на 1/3 частину кв. [ADDRESS] загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. (реєстраційний номер майна - 17371889), яка на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 06.11.2006 р., виданого КЖЕП «Південне», та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження 1/3 частини даної квартири. Своєчасне невиконання відділом реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2020р. призвело до неможливості виконати рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська у справі №204/1484/20, відповідно до якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 260381,80 грн., оскільки 13.05.2020 р. боржник відчужує належну йому частку квартири. Бездіяльність структурного підрозділу ДМР призвела до збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 222279,00 грн., що стало підставою для звернення до суду із цим позовом. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Дніпровської міської ради щодо невиконання відділом реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2020р. у справі №204/1484/20 протиправною. Зобов`язано Дніпровську міську раду встановити винних у невиконанні ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/1484/20 від 20.03.2020р. посадових осіб відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР та вжити заходи щодо притягнення їх до відповідальності. Стягнуто з Дніпровської міської ради \~на користь [PERSON] 50000грн. 00коп. завданої протиправною бездіяльністю моральної шкоди. Здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що по суті позивач оскаржує бездіяльність Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур щодо вчинення реєстраційних дій. Департамент є самостійним виконавчим органом міської ради та юридичною особою, а отже міська рада не є належним відповідачем у справі. \~ Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.03.2020р. Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська у справі №204/1484/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів була прийнята ухвала про забезпечення позову. Зазначеною ухвалою суду в порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно 1/3 частину кв. [ADDRESS] , загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. (реєстраційний номер майна - 17371889), яка на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 06.11.2006р., виданого КЖЕП «Південне», та заборонено будь-яким особам у будь - який спосіб вчиняти дії щодо відчуження 1/3 частини даної квартири. Ухвалою визначено щодо направлення такої до виконання до Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька, 58). Ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2020р. у справі №204/1484/20 набрала законної сили. 06.04.2020р. ухвала суду від 20.03.2020р. у справі №204/1484/20 про забезпечення позову була надіслана до Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР рекомендованим листом за №4900081216768 зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується фотокопією повідомлення, яке наявне в матеріалах справи. 07.04.2020р. поштове відправлення №4900081216768 (ухвала про забезпечення позову) було вручено адресату - Відділу реєстрації майнових прав У правління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР. 18.04.2020 р. зворотне повідомлення з відміткою про вручення повернуто до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Станом на дату подання позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 р. у справі №204/1484/20 про забезпечення позову Відділом реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та Дозвільних процедур Дніпровської міської ради не виконана. На адвокатський запит відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР про надання відомостей щодо причини невиконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 р. у справі №204/1484/20 відповідь не надав. 03.06.2020р. Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська у справі №204/1484/20 прийнято рішення про часткове задоволення позову та відповідно до якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 260 381,08грн. Також, відповідно матеріалам справи, 13.05.2020 р. 1/3 частини кв. [ADDRESS] , загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. (реєстраційний номер майна - 17371889), яка на праві приватної власності належить [PERSON] , була відчужена. Враховуючи невиконання ухвали суду про забезпечення позову, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав задоволення позову частково при цьому виходив з того, що спір між сторонами підлягає вирішенню в порядку норм КАС України. Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Згідно з пунктами 1-2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Враховуючи зазначені норми КАС України, \~позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (зокрема, визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). Велика палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 по справі №803/3/18 дійшла висновку, що адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції. Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства за правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями (бездіяльністю), рішеннями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою щодо вирішення публічно правового спору. У іншому випадку позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, з огляду на положення статей 2, 4, 16 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень саме управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Ці положення не поширюють свою дію на правові ситуації, які вимагають інших форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Так, позивачем заявлені позовні вимоги до Дніпровської міської ради про \~визнання протиправною бездіяльності міської ради щодо невиконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020р. у справі №204/1484/20 про забезпечення позову. Проте, питання виконання (не виконання) \~судового рішення не \~є публічно правовим спором у розумінні норм КАС України. Крім того, відповідно \~до вимог законодавства та приписів ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. А відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом. Суд першої інстанції розглядаючи справу та визначаючи, що позивачем заявлений публічно-правовий спір не перевірив цього. Колегія суддів доходить висновку, що вимоги позивача про встановлення \~протиправної бездіяльності щодо невиконання судового рішення не є публічно правовим спором у розумінні норм КАС України та не підлягають розгляду у будь-якому провадженні. Крім того, суд першої інстанції \~встановив \~невчинення реєстраційних дій, проте не врахував, що вчинення таких, \~не належить до повноважень саме відповідача. Оскільки заявлені вимоги позивача не є публічно-правовим спором у розумінні норм КАС України, відповідно вимоги про відшкодування шкоди і збитків мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Результат розгляду: partial