Рішення адміністративного суду від 2022-05-05 00:00:00+03

22 липня 2021 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч [NUMBER] , в якому просив: - визнати протиправними дії військової частини щодо нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугою років у розмірі меншому, ніж передбачено наказами Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 року та №260 від 07.06.2018 року; - зобов`язати військову частину здійснити розрахунок грошового забезпечення позивача згідно вимог наказів Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 року та №260 від 07.06.2018 року; - стягнути з військової частини на користь позивача різницю невиплаченого у повному обсязі грошового забезпечення за весь період, протягом якого він мав право на нього. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії в/ч [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] надбавки за вислугу років за період служби з 07.06.2018 року у розмірі меншому, ніж передбачений наказами Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 року та №260 від 07.06.2018 року. Зобов`язано в/ч [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] надбавку за вислугу років за період з 07.06.2018 року по 27.01.2019 року у розмірі 45%, за період з 28.01.209 року по 22.11.2021 року - у розмірі 50%, з урахуванням раніше здійснених виплат. Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, військова частини подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що у військової частини відсутні достатні підстави для обчислення та подальшого нарахування надбавки за вислугу років у вказаному розмірі, оскільки особова справа позивача не містить всіх підтверджуючих документів та достатніх і вичерпних відомостей стосовно всіх періодів проходження служби в органах внутрішніх справ. Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] відповідно до наказу від 28.03.2014 року №73 був призначений на посаду заступника командира роти охорони батальйону охорони в/ч [NUMBER] , де проходить військову службу. Згідно довідки фінансово-економічної служби в/ч [NUMBER] кожного місяця за період з січня 2019 року по січень 2020 року [PERSON] отримав надбавку за вислугою років у розмірі 45%. 5 травня 2021 року [PERSON] звернувся до військової частини із рапортом, у якому, посилаючись на те, що з 28 січня 2019 року його пільгова вислуга років склала 25 років, тому він набув право на надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у розмірі 50%, просив провести перевірку даних його особистої справи та виплати різниці недоотриманого грошового забезпечення. Листом від 26.05.2021 року №1/117/591 в/ч [NUMBER] повідомила [PERSON] , що з метою роз`яснення та правового регулювання порушеного питання командування військової частини направило до фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України відповідний запит. У зв`язку з недоотриманням надбавки за вислугу років [PERSON] звернувся до суду з даним адміністративними позовом. Задовольняючи позов [PERSON] суд першої інстанції погодився з доводами позивача про протиправність дій в/ч [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] надбавки за вислугу років за період служби з 07.06.2018 року у розмірі меншому 50%, як то передбачено Інструкцією та Порядком №260. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 43 Конституції України закріплює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частини перша, друга, четверта та сьома). Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII), у частині першій статті 9 якого закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Згідно пунктів 1, 2 розділу IV "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі Порядок), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби)\~ щомісячно виплачується надбавка за вислугу років\~ на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків. Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Обчислення вислуги років (у тому числі і пільгової) здійснюється відповідно до розділу ІІ Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530. Відповідно до пункту 2.9 вказаного Положення документами, що підтверджують окремі періоди військової служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, є: довідки архівних і військово-лікувальних закладів; переліки посад льотного складу, посад управлінь з`єднань підводних човнів і з`єднань тральщиків, служба в яких підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, затверджені наказами Міністра оборони України; листи обліку: льотної роботи військовослужбовців льотного складу, стажу плавання військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України (Військово-Морського Флоту СРСР) та Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ СРСР), виконання стрибків з парашутом військовослужбовців, служба яких пов`язана із систематичними стрибками з парашутом, роботи водолазами під водою; витяги з наказів командирів військових частин або повідомлення військових частин, управлінь (відділів) особового складу (персоналу), управлінь (відділів) кадрів або управлінь (відділів) мобілізації та комплектування відповідних штабів про час проходження військовослужбовцями служби у високогірних місцевостях, в укріплених районах СРСР із залученням до несення бойового чергування в спорудах оборонних позицій у складі бойових обслуг; довідки кадрових органів Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, про службу в цих військових формуваннях, яка підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах; дипломи, посвідчення, довідки і повідомлення цивільних вищих та інших навчальних закладів про час навчання в цих навчальних закладах для зарахування часу навчання до вислуги років та загального страхового стажу; інші документи, що підтверджують періоди дійсної військової служби в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, служби в органах Міністерства внутрішніх справ СРСР та держав - учасниць СНД. Як встановлено судом першої інстанції та визнається відповідачем, згідно витягу з наказу УМВС України в Миколаївській області від 31.05.2010 року № 67о/с вислуга років позивача на момент його зарахування до військової частини складала: календарна - 16 років 05 місяців 15 днів (у ЗСУ - 08 років 11 місяців 30 днів, у ОВС - 07 років 05 місяців 15 днів); пільгова вислуга - 20 років 02 місяця 07 днів. Також відповідачем не заперечується, що з 28 січня 2019 року пільгова вислуга років [PERSON] склала 25 років. Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за період з 07.06.2018 року по 27.01.2019 року надбавка за вислугу років повинна була нараховуватись позивачу з розрахунку його пільгової вислуги років у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 20 до 25 років - 45%, а з 28.01.2019 року у розмірі 50%. Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують та не містять належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог. Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відтак, апеляційна скарга в/ч [NUMBER] задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied