Рішення адміністративного суду від 2023-07-13 00:00:00+03

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП, ДПП) та рядового поліції 1 батальйону 1 роти УПП ДПП Багмут У.В. (далі Інспектор) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.07.2021 серія EAY №4475328 (далі Постанова), провадження у справі закрити. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги вказує, що факти викладені в оскаржуваній Постанові не відповідають дійсності. Вину позивача не підтверджено жодними належними, достовірними та допустимими доказами. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомленийналежним чином, у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що складена інспектором поліції Постанова є належним і допустимим доказом правомірності рішення, дій відповідача по справі, а судом не встановлено порушень під час її складання, які були б беззаперечною підставою для її скасування. Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 12.07.2021 о 02:40 год в м.Івано-Франківську, вулиця Крихіецька, 5, водій керував транспортним засобом з державним номерним знаком [NUMBER] (далі ТЗ) де не достатньо освітлювалися державні номерні знаки, чим порушив пункт 2.9 в «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР). На підставі наведеного, Інспектором винесено Постанову, згідно якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.14). Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. За змістом пунктів 3, 8, 11 частини першої статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. В пункті 30.2 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) зазначено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів). Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені. Згідно з пунктом 2.3 «а» ПДР перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Відповідно до пункту 2.9 «в» ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Частиною шостою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Для підтвердження порушення позивачем вимог ПДР до письмового відзиву представником відповідача долучений диск з відеозаписом, на якому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем, роз`яснено права та проінформовано про причину зупинки, також вказано, що задній номерний знак в автомобілі, яким він керує, не освітлюється. Для впевненості тверджень інспектора, вони разом підійшли і пересвідчились в цьому (а.с.33). Так, під час перегляду даного відео, судом першої інстанції встановлено, що позивач оглянувши на несправність освітлення заднього номерного знаку не погодився з тим, що він не освітлюється. З відео, що було надано до суду видно, що державний номерний знак в автомобілі позивача освітлюється та чітко видно номерні знаки, принаймні з відстані, яка оглядалася поліцейськими та позивачем. Відтак, не можна стверджувати про те, що державний номерний повністю неосвітлений (достатньо не освітлений), що не давало змоги чітко визначити символи номерного знака, так як це не відповідає дійсності. Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого частиною шостою статті 121 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення ПДР, не містить доказу керування позивачем транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, який не можна його розгледіти в темну пору доби, перебування за кермом у процесі руху, переміщення тощо не зафіксовано. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не надав належної уваги зазначеним доказам та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted