Рішення адміністративного суду від 2022-06-17 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №232969 від 27.04.2021. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Позивач вказує, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало здійснене іншим перевізником вантажного перевезення по товарно-транспортній накладній від 19.03.2021 №435 на транспортних засобах, які належать йому на праві власності (тягач MAN TGX 26.480, д.н.з. [NUMBER] , та причіп KOGHL SN24, д.н.з. [NUMBER] ). Однак, ці транспортні засоби з 13.10.2020 передані у користування іншому суб`єкту господарювання - Фізичній особі-підприємцю [PERSON] строком на 5 років до 13.10.2025. Тобто він не є автомобільним перевізником у даному транспортному перевезенні, оскільки не має жодного відношення до зазначеного перевезення вантажу. Жодних договорів на перевезення цього вантажу він не укладав і жодних товарно-транспортних накладних не складав. [PERSON] , який здійснював перевезення вантажу, ніколи не перебував і не перебуває зі ним в трудових відносинах. Фактично транспортні засоби перебували офіційно у користуванні у ФОП [PERSON] , який на підставі товарно-транспортної накладної від 19.03.2021 №435 здійснював особисто перевезення вантажу. Позивач зауважує, що з незрозумілих причин постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу по вказаній товарно-транспортній накладній чомусь винесена відносно нього, а не відносно фактичного автомобільного перевізника, який користувався транспортними засобами. Отже, позивач вважає, що дії посадових осіб Укртрансбезпеки є неправомірними, а винесена відносно нього постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу - протиправна. Позивач вказує, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно- господарського штрафу винесена без наявності в його діях жодних правопорушень та з порушенням передбаченої процедури розгляду справи про автомобільний транспорт, а саме: із винесенням постанови на власника транспортних засобів, а не на автомобільного перевізника, у якого автомобілі перебували офіційно в оренді згідно з нотаріально завіреним договором оренди; її безпідставним застосуванням штрафу за перевищення вагових норм без відповідного дозволу на 4,8%, в той час коли закон передбачає застосування штрафу при перевищенні вагових норм від 5% і вище; а також із позбавленням його можливості брати участь у розгляді справи, оскільки запрошення на розгляд справи йому не надсилалось та жодним іншим способом про дату засідання не повідомлялось. 07.06.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити таку без задоволення, а оспорювань рішення - без змін. Відповідач вказує, що листом від 08.04.2021 №25868/26.4/24-21, позивачу, за місцем його проживання, що відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, завчасно було надіслано повідомлено про розгляд справи на 27.04.2021 ( з 09-00 год. до 11-30 год.). Також, відповідач зауважує, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 %, (а саме 4,8%), отже такий на законних підставах був віднесений до великовагового, про що було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0053696 від 19.03.2021 та Акт №0064196 від 19.03.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі яких проведено Розрахунок №64196 від 19.03.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 68,00 євро. Відповідач наголошує, що з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу (спеціалізованого вантажного сідлового тягача) MAN р.н. [NUMBER] є ФОП [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію вантажного сідлового тягача реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до інформації з ЄДР [PERSON] являється суб`єктом господарювання. Втім, від моменту виявлення порушення до закінчення розгляду справи, позивач н е надав надано жодного доказу, який би спростовував його причетність до подій, зафіксованих актом від 19.03.2021. Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та дії інспектора стосовно його складання, позивачем не оскаржувалися. Водій [PERSON] , якому нібито було передано в оренду транспортний засіб позивача нічого про це не зазначив. Від Позивача, який завчасно отримав запрошення на розгляд справи, не надходило жодного документа на спростування факту виявленого правопорушення, зазначеного в акті перевірки, а також жодного документа, який би вказував на те, що наданий ним в позику тягач використовує інший суб`єкт господарювання, який здійснював перевезення вантажу без передбачених транспортним законодавством документів, а тому Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки обгрунтовано прийняло спірну постанову на підставі наявних у нього на момент розгляду справи документів. Крім того наданий позивачем до позову договір оренди не підтверджено належними бухгалтерськими документами, які б підтверджували здійснення орендної плати за даний транспортний засіб. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 07.07.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У приватній власності позивача перебувають транспортні засоби тягачі: MAN TGX 26.480 д.н.з. [NUMBER] , MAN TGX 26.480 д.н.з. [NUMBER] , MAN TGX 26.480 д.н.з. [NUMBER] , MAN TGX 26.440 д.н.з. [NUMBER] та причіпи: KOGEL SN24 д.н.з. [NUMBER] , KOGEL SN24 д.н.з. [NUMBER] , KOGEL SN24 д.н.з. [NUMBER] , KOGEL SN27 д.н.з. [NUMBER] . На підставі направлення на перевірку №002237 від 15.03.2021 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, 19.03.2021 державним інспектором Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Довганюк О.С. здійснено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої виявлено, що о 15 год 06 хв на а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка 423 км, ФОП [PERSON] за допомогою водія [PERSON] , який керував транспортним засобом марки МАN TGX 26.480 д.н.з. [NUMBER] , здійснював перевезення вантажу (кукурудза) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 4,8% без оформлення документів про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акт проведення перевірки №269182 від 19.03.2021. Водій [PERSON] з актом проведення перевірки ознайомлений, від письмових пояснень та підпису відмовився. Як стверджує відповідач, під час проведення перевірки водій [PERSON] надав свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та товарно-транспортну накладну №435 від 19.03.2021. Акт проведення перевірки №269182 від 19.03.2021 надіслано до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за місцезнаходженням суб`єкта для подальшого прийняття рішення та вжиття заходів. Листом Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 08.04.2021 №25868/26.4/24-21 позивачу на адресу вул. Щорса, 18, 9 с. Маньківка, було надіслано повідомлення про те, що 19.03.2021 під час здійснення державного контролю на автомобільному транспорті була проведена перевірка ТЗ позивача. Під час проведення перевірки виявлені порушення законодавства, складені відповідні матеріали для вжиття заходів. Повідомлено, що для розгляду справи [PERSON] необхідно 27.04.2021 з 09 год 00 хв до 11 год 00 хв прибути до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 223, каб. 401. Повідомлення було направлено рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується фіскальним чеком від 08.04.2021, та вручено позивачу особисто 14.04.2021 о 14.58 год., що підтверджується трекінгом із офіційного сайту Укрпошти. [PERSON] на розгляд справи 27.04.2021 не прибув, тому справу розглянуто без його участі та винесено постанову №232969 від 27.04.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбачених абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», в сумі 1 700 грн. Вважаючи протиправною вказану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не спростував ту обставину, що він як власник транспортних засобів є автомобільним перевізником вантажу (кукурудзи) за товарно-транспортною накладною №435 від 19.03.2021. Крім цього, надані докази не підтверджують факт перебування транспортного засобу в оренді станом на день перевезення - 19.03.2021. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «;Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. За визначеннями, що міститься у ст. 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний транспорт - галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами. Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка. Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату. За приписами ст. 6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, прийняті в межах його компетенції, обов`язкові до виконання на території України. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Результат розгляду: granted