Рішення адміністративного суду від 2022-10-20 00:00:00+03

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 22.01.2021 №289/5 «Про задоволення скарги». Позов обґрунтовано протиправністю оскаржуваного наказу з огляду на неналежне повідомлення про розгляд скарги. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2022 року позовні вимоги - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 22.01.2021 №289/5 «Про задоволення скарги» в частині пункту 5 щодо анулювання доступу приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки позивачем під час прийняття рішення було порушено вимоги статтей 10, 16, 23, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та норми пункту 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. У даному випадку, чинним законодавством закріплено право у Міністерства юстиції України щодо анулювання доступу приватному виконавцю до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що відсутність в Державному реєстрі електронної копії постанови не може свідчити про факт не подання такої постанови при вчинення виконавчих дій. На думку позивача, оскільки у оскаржуваному рішенні відсутнє обгрунтування стосовно підстав для анулювання доступу приватного виконавця до реєстру, тому наявні підстави для скасування такого рішення Міністерства юстиції України. Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2021 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ТОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» від 14.01.2021 з вимогою, зокрема скасувати запис про припинення обтяження №39922341 13.01.2021 о 13:57:06 внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме приватним виконавцем Лисенко С.О. та блокувати приватному виконавцеві Лисенко С.О. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України складено висновок від 21.01.2021, відповідно до якого, зокрема рекомендовано: скаргу ТОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» від 14.01.2021 задовольнити частково. Скасовано рішення від 13.01.2021 №56130153, прийняте приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. Анульовано доступ приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 21.01.2021 Міністерством юстиції України видано наказ від 22.01.2021 №289/5, яким: 1. Скаргу ТОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» від 14.01.2021 задоволено частково; 2. Скасовано рішення від 13.01.2021 №56135347, прийняте державним реєстратором Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Батіщевою Тетяною Вікторівною; 3. Скасовано рішення від 13.01.2021 №56130153, прийняте приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О.; 4. Скасовано рішення від 13.01.2021 №56136616, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим Дмитром Володимировичем; 5. Анульовано доступ державному реєстратору Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області Батіщевій Тетяні Вікторівні , приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 6. Блоковано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ігнатову Дмитру Володимировичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці; 7. В іншій частині вимог відмовлено; 8. Виконання пунктів 2 - 4 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству; 9. Виконання пунктів 5, 6 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи». Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наказ Міністерства юстиції України від 22.01.2021 №289/5 «Про задоволення скарги» в частині пункту 5 щодо анулювання доступу приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнятий не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV). Відповідно до статті 37 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. При цьому, згідно частини п`ятої вказаної статті скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку. За приписами частини шостої статті 37 Закону №1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги. Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. Рішення, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації прав та сплата адміністративного збору не вимагаються. Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених підпунктами «г» та «ґ» пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України. Рішення, передбачене підпунктом «д» пункту 2 частини шостої цієї статті, виконується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішення, передбачені підпунктами «е» та «є» пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України, його територіальними органами невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття. У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав. Відповідно до частини третьої статті 37 Закону №1952-IV у разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів. Отже, із зазначеного вбачається, що строк розгляду та вирішення скарги позивача не може перевищувати 45 календарних днів. При цьому, Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128). У відповідності до п. 2 Порядку № 1128, для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом. Підпунктом 2 частини пункту 5 Порядку №1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги. Аналіз наведених законодавчих приписів, дає підстави для висновку про те, що вичерпний перелік вимог до форми та змісту скарги наведений у частині п`ятій статті 37 Закону №1952-IV, за наслідками розгляду якої Міністерство юстиції України має винести відповідне рішення. За приписами пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження. Відповідно до пункту 11 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). Згідно з пунктом 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Слід зазначити, що вказаний Порядок не визначає вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, і суть цієї скарги. З матеріалів справи вбачається, що Міністерством юстиції України було здійснено розміщення оголошення про розгляд скарги ТОВ «Ринок Сільськогосподарської продукції «Столичний» від 14.01.2021, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.01.2021 за №1239-33-21 на офіційному сайті за посиланням https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-kolegii-21-sichnya-2021-roku, з якого не вбачається дата його розміщення. При цьому, підставою прийняття оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача було те, що з відомостей Державного реєстру прав суб`єктом владних повноважень встановлено відсутність доданої електронної копії постанови приватного виконавця Лисенко С.О. про перевірку виконавчого провадження від 13.01.2021 №64001711 до заяви, зареєстрованої за №43540313. З огляду на вказане, на думку суб`єкта владних повноважень, приватним виконавцем Лисенко С.О. під час прийняття рішення від 13.01.2021 №56130153 допущені порушення вимог статей 10, 16, 23, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015. Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що 24.12.2020 ним розглянута заява стягувача (ТОВ «РСП «Столичний») про примусове виконання ухвали № 910/20129/20 від 23.12.2020 та постановлено відкрити виконавче провадження № 64001711. Як наслідок, 13.01.2021 приватним виконавцем Лисенко С.О. винесено постанову в межах виконавчого провадження №64001711 про перевірку виконавчого провадження, якою встановлено порушення частини другої ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. З огляду на вказане, приватним виконавцем Лисенко С.О. прийнято рішення скасувати документи: «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 30.12.2020, «Постанову про заміну сторони виконавчого провадження» та «Постанову про відкриття виконавчого провадження» від 24.12.2020 та припинити дію заборон, внесених в Державний Реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Господарського суду міста Києва по справі № 910/20129/20 від 23.12.2020. Відповідно, 13 січня 2021 року приватним виконавцем складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у виконавчому провадженні № 64001711, виходячи із норми ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, як зазначає позивач, ним 13.01.2021 проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення обтяження (рішення від 13.01.2021 № 56130153). При цьому, на думку позивача, у листі Міністерства юстиції України «Щодо деяких актуальних питань у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №24342/1194233-18/8.4.4 від 18.06.2018, зазначено, що відповідно до положень ст. 16 та ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій. Тобто, процедура виготовлення електронних копій документів може проводитися як під час подачі заяви для проведення державної реєстрації прав, так і під час безпосереднього розгляду документів в процедурі проведення відповідної реєстрації. Відтак, якщо скановані документи не додано до Державного реєстру, це не змінює статусу розгляду заяви та є технічна можливість «дозавантажити» дані документи. З огляду на вказане, позивач вважає, що не розміщення сканованих документів у Державному реєстрі не є підставою для скасування реєстраційної дії або зупинення реєстраційної дії та такий недолік державного реєстратора можливо виправити навіть без зміни статусу розгляду заяви. Крім того, як зазначає позивач, сама лише відсутність в Державному реєстрі електронної копії постанови приватного виконавця про перевірку виконавчого провадження від 13.01.2021 № 64001711 не може свідчити про те, що така постанова не подавалася для проведення державної реєстрації припинення обтяжень, та Міністерство юстиції України не скористалось наданим йому правом щодо витребування у приватного виконавця Лисенко С.О. документів, які слугували підставою та були подані для державної реєстрації припинення обтяження. Перевіряючи вказані доводи позивача, колегія суддів звертає увагу на наступне. Відповідно до підпункту 2 пункту 8 Порядку №1127 здійснення контролю у сфері державної реєстрації під час проведення камеральної перевірки комісія має право витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах. Також, згідно з абзацом 2 пункту 8 Порядку №1127 здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №990 від 21 грудня 2016 року, комісія має право: витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень. Як свідчать матеріали справи, Комісія не реалізувала надане їй право щодо витребування документів і вказане в подальшому призвело до неправильного встановлення комісією обставин щодо наявності в діях позивача порушень норм чинного законодавства при здійсненні вказаних реєстраційних дій. Як вірно зауважено судом першої інстанції, Комісією були досліджені лише документи, на підставі яких проводилися реєстраційні дії, та здійснені відповідні висновки про порушення позивачем вимог законодавства. Невикористання відповідачем наявних у нього повноважень на витребування пояснень у позивача вплинуло на висновки Комісії, оскільки позбавило відповідача можливості повно та всебічно надати оцінку причинам допущених порушень, врахувати відсутність їх можливих негативних наслідків тощо. Відтак, Комісія передчасно дійшла висновку про те, що до заяви №43540313 не було додано електронної копії постанови про перевірку виконавчого провадження №64001711 від 13.01.2021. Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2020 у справі №640/1905/19. При цьому, слід зазначити, що Міністерство юстиції України, приймаючи рішення про анулювання доступу до Державного реєстру прав, було зобов`язано обґрунтувати строк застосування таких обмежень, враховуючи характер можливих, порушень, їх наслідки та інші обставини, які б підтверджували необхідність анулювання доступу до Державного реєстру прав. Однак, оскаржуваний наказ від 22.01.2021 № 289/5 не містить будь-яких мотивів чи обґрунтувань анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У вказаному наказі наявне лише посилання на висновок Колегії від 21.01.2021 за результатами розгляду скарги, але і у вказаному висновку, окрім пропозиції анулювання доступу приватному виконавцю до Державного реєстру речових прав на нерухоме, відсутнє обґрунтування тому, чому саме анулювання має бути застосовано. Як наслідок, приватний виконавець позивач не може належним чином здійснювати повноваження, передбачені ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №804/3737/17, від 20.02.2020 у справі №826/13793/17 та від 12.12.2019 у справі №440/1246/19. Враховуючи, що лише пункт 5 такого наказу стосується позивача, тому Міністерством юстиції України при прийнятті оскаржуваного рішення в частині п. 5 щодо анулювання доступу приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було порушено норми Порядку № 1128, відтак такий наказ Міністерства юстиції України від 22.01.2021 №289/5 «Про задоволення скарги» в частині пункту 5 щодо анулювання доступу приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнятий не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України. З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі. Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні. За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи. Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування. За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied