Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування при розрахунку пенсії 10 місяців 15 днів пільгового стажу за Списком №1, періоду проходження військової служби у Радянській Армії з 04.05.1983 по 22.04.1985 року, як трудовий стаж за Списком №1 у пільговому обчисленні (кожний рік за два роки), що в підсумку складає 3 роки 09 місяців 23 дні пільгового стажу; зобов`язання зарахувати 10 місяців 15 днів пільгового стажу за Списком №1, період проходження військової служби у Радянській Армії з 04.05.1983 по 22.04.1985 року, як трудовий стаж за Списком №1 зарахувавши у пільговому обчисленні з розрахунку кожний рік проходження військової служби за два роки; зобов`язання провести перерахунок, нарахування та виплатити виниклу заборгованість по пенсії з 25.08.2014 року (з моменту звернення із заявою про призначення пенсії); встановлення відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України строк 10 днів з часу набрання рішення законної сили для подання звіту про виконання постанови. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду проходження військової служби у Радянській Армії з 04.05.1983 по 22.04.1985 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з 25.08.2014 року зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 04.05.1983 по 22.04.1985 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом не було враховано, що військова служба зараховується до пільгового стажу роботи тільки при визначенні права на пенсію, позивач мав достатній стаж роботи для призначення пенсії, та не має підстав для зарахування періоду проходження військової служби до стажу роботи за Списком №1. Окрім того, судом не було враховано пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду. Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач 09 жовтня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до якої просив призначити йому пенсію. Відповідно до протоколу Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 5220 від 22.10.2014 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 25.08.2014 року. Як вбачається з розрахунку стажу позивача з програмного забезпечення органу Пенсійного фонду України, період проходження військової служби з 04.05.1983р. по 22.04.1985 року зараховано до страхового стажу позивача в одинарному розмірі - 1 рік 11 місяців 19 днів. До пільгового стажу за Списком № 1 період строкової служби з 04.05.1983 по 22.04.1985 року не зараховано (а.с. 15) Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV). Статтею 56 Закону № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям. Пунктом 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Статтею 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, до призову позивача у лави Радянської армії, останній працював на посаді віднесеної до Списку № 1, а тому відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 період строкової служби з 04.05.1983 по 22.04.1985 року, зарахувавши лише до страхового стажу. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоду проходження позивачем військової служби у Радянській Армії з 04.05.1983 по 22.04.1985 року. Суд першої інстанції не зобов`язував відповідача зарахувати період проходження військової служби у Радянській Армії з 04.05.1983 по 22.04.1985 року, як трудовий стаж за Списком №1 у пільговому обчисленні з розрахунку кожний рік проходження військової служби за два роки, а тому доводи відповідача щодо порушення вимог ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегією суддів не прийнято до уваги. Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України). Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Звертаючись до суду з цим позовом 01.07.2021р. (згідно штемпелю на поштовому конверті - а.с. 19), та вимагаючи проведення перерахунку пенсії з 25.08.2014р., позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яку обґрунтувала тим, що про порушення свого права він дізнався 26.02.2021р., коли отримав відповідь від відповідача. В ухвалі про відкриття провадження від 12 серпня 2021 року суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновивши його. При цьому, в мотивувальній частині ухвали суд першої інстанції не зазначив які саме причини пропуску строку звернення до адміністративного суду суд визнав поважними. На подальших стадіях розгляду справи окружний суд до питання дотримання строку звернення до суду не повертався. Колегія суддів апеляційного суду вбачає в цьому порушення норм процесуального права. Стосовно цих правовідносин права позивача підлягають захисту у межах шестимісячного строку звернення до суду. Висновок про це міститься в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Відтак, посилання на рішення Верховного Суду в справах, ухвалених до 31 березня 2021 року, не заслуговують на увагу. При цьому доводи позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався 26.02.2021р. з відповіді відповідача, відхиляються з огляду на таке. На думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (п.21 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19). Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву (пункти 36 та 37 вказаної цієї ж постанови Верховного Суду). Натомість, як зазначалось вище, позивач лише 01 липня 2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся із даним позовом про зобов`язання провести перерахунок пенсії з дати її призначення, тобто, з 25 серпня 2014 року, що в порушення процесуального законодавства було задоволено місцевим судом. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду - частковому скасуванню. Відповідно до положень ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Як було вказано вище, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено обов`язок суду застосувати процесуальні наслідки пропуску строку на звернення до суду у разі визнання причин такого пропуску неповажними, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню із визначенням дати зобов`язання провести перерахунок з 01 січня 2021 року - в межах шестимісячного строку звернення до суду, яке мало місце 01 липня 2021 року.

Результат розгляду: partial