Рішення адміністративного суду від 2022-01-27 00:00:00+02

[PERSON] звернулася в суд з позовом начальника Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Зубатова В.С. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 листопада 2021 року постановою відповідача її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП\~ з накладенням штрафу у розмірі 8500 гривень за те, що вона порушила абзац 7 пункту 37 постанови КМУ від 07.12.2016 року № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних». Вона не погоджується із зазначеним у постанові рішенням відповідача, а саму\~ постанову\~ вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків начальника Хустського РТКЦ та СП фактичним обставинам справи, порушенням норм процесуального права. Просить суд скасувати постанову начальника Хустського РТЦК та СП Зубатова В.С. № 144 від 09.11.2021 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі\~ 8500 гривень. В судове засідання позивачка не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Павлій Ю.І. в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Також до суду надіслав відзив на по позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позову, просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову, оскільки вона правомірно була притягнута до відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП за порушення абзац 7 пункту 37 постанови КМУ від 07.12.2016 р. № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних». Виходячи з наявних доказів у справі, суд вважає за можливе на підставі ст. 205 КАС України справу вирішувати без участі сторін та підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2021 року головним спеціалістом Хустського РТЦК та СП Павлій Ю.І. було складено протокол № 144 про адміністративне правопорушення на посадову особу - головного бухгалтера ПрАТ «Закарпатська рибоводна станція» позивачку [PERSON] . Зі змісту протоколу слідує, що 02 листопада 2021 року під час планової перевірки комісією Хустського РТЦК та СП було виявлено порушення ПрАТ «Закарпатська рибоводна станція» абзацу 7 пункта 37 постанови КМУ № 921 від 07 грудня 2016 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних». Такими діями [PERSON] вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Постановою відповідача від 9 листопада 2021 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч.2 ст.3 Конституції України). За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Конституції України). Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП. При вивченні матеріалів заяви, судом встановлено, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період, що в судовому засіданні підтверджується оскаржуваною постановою. Частиною другою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Тобто, зазначена норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Як вбачається з оскаржуваної постанови [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних в особливий період шляхом невиконання вимог абзацу 7 (у п`ятиденний строк з дня подання відповідних документів внесення до особових карток призовників і військовозобов`язаних змін щодо їх сімейного стану, місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади та надсилання щомісяця до 5 числа до районних (міських) військових комісаріатів повідомлення про зміну облікових даних) пункту 37 постанови КМУ від 07.12.2016 р. № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних». Разом з тим, абзацом 7 пункту 37 постанов КМУ № 921 від 07.12.2016 року, передбачено, що з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається організація періодичного звіряння особових карток призовників і військовозобов`язаних із записами у військових квитках та посвідченнях про приписку до призовних дільниць. Не рідше одного разу на рік проведення звіряння особових карток працівників з обліковими документами районних (міських) військових комісаріатів, в яких вони перебувають на військовому обліку. Відповідач притягаючи до відповідальності позивачку у постанові посилається саме на порушення нею абзацу 7 пункту 37 постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року, однак зміст цієї норми викладає в іншій інтерпретації, що не відповідає дійсності. Правила поведінки, які ніби то пушила позивачка у постанові про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбачені абзацом 8 пункту 37 згаданої вище постанови КМУ, та говорять про\~ внесення у п`ятиденний строк з дня подання відповідних документів до особових карток призовників і військовозобов`язаних змін щодо їх сімейного стану, місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади та надсилання (у разі наявності) щомісяця до 5 числа до районних (міських) військових комісаріатів повідомлення про зміну облікових даних. Таким чином, відповідач, виносячи постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не конкретизував відповідно до суті викладеного правопорушення у відповідності до диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, які саме норми, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року, порушила [PERSON] . Одночасно суд констатує, що повідомлення про зміну облікових даних надсилаються до п`ятого числа до районний (міських) військових комісаріатів лише у разі наявності таких. Однак, з оглянутого в судовому засіданні акту перевірки стану військового обліку та законності надання військовозобов`язаним відстрочки від призову за мобілізацією на ПАТ «Закарпатська рибоводна станція», складеного 02.11.2021 року вбачається, що перевіркою встановлено ненадання таких даних до військового комісаріату. Зважаючи на норму закону, яка передбачає надання таких даних лише у разі наявності, перевіркою не встановлено та не зафіксовано в акті перевірки причини, за якими позивачка не надсилала до Хустського РТЦК та СП повідомлення про зміну облікових даних.\~\~ Статтею 62Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позиваки до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З огляду зазначеної статті та враховуючи здобуті в ході розгляду справи докази, суд вважає, що постанову № 144 від 09.11.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Хустського РТЦК та СП. Вказані обставини встановлені судом на підставі належних доказів і не спростовані відповідачем.

Результат розгляду: granted