Рішення адміністративного суду від 2022-08-08 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати Рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 13 жовтня 2020 року №1441-VII «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати Овідіопольську селищну раду, ідентифікаційний код юридичної особи: 04379172, надати [PERSON] , реєстраційний номер ОКПП [NUMBER] , дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів, за угіддями - рілля, яка розташована в смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) згідно клопотання від 12 грудня 2019 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивач скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель комунальної власності, звернувшись 12.12.2019 року до селищної ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою. На виконання вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України позивачем у клопотанні зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розмірі, до клопотання додано графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки. В грудні 2019 року відповідач прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні поданого клопотання. За результатом оскарження вказаного рішення відповідача в судовому порядку та на виконання рішення суду, яке набрало законної сили в іншій справі, відповідачем повторно відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, про що прийнято рішення від 13 жовтня 2020 року №1441-VII. Посилаючись на відсутність у відповідача правових підстав, виключний перелік яких передбачений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, для залишення вимог заявника без задоволення, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував Рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 13 жовтня 2020 року №1441-VII «Про розгляд заяв громадян щодо виділення та надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині відмови [PERSON] , реєстраційний номер ОКПП [NUMBER] , проживаючої за адресою [ADDRESS] , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язав Овідіопольську селищну раду, ідентифікаційний код юридичної особи: 04379172, надати [PERSON] , реєстраційний номер ОКПП [NUMBER] , дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів, за угіддями - рілля, яка розташована в смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області в межах населеного пункту згідно її клопотання від 12 грудня 2019 року. Стягнув з Овідіопольської селищної ради (код ЄДРПОУ 04379172) за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судових витрат зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. Проаналізувавши положення ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що земельним законодавством визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення. Врахувавши ту обставину, що надання чи відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне за собою юридичних наслідків для позивача, а також відсутність у рішенні конкретно визначених даних щодо невідповідності об`єкта вимогам законів та інших нормативно-правових актів, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність рішення відповідача критерію обґрунтованості та правомірності і наявність підстав для його скасування. Посилаючись на принцип ефективності захисту порушених прав та інтересів особи, яка звернулась із адміністративним позовом, та попередні висновки суду щодо неправомірності мотивів відмови заявнику у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд першої інстанції визначив належним способом захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання селищної ради в судовому порядку видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки. В апеляційній скарзі Овідіопольська селищна рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст. 79-1 Земельного кодексу України і помилково не враховано, що наразі в процесі розроблення перебуває технічна документація щодо інвентаризації земель, за якою буде сформована земельна ділянка, яка частково співпадатиме з ділянкою, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку документації. Без врахування під час вирішення спору, як правомірність відмови у задоволенні клопотання позивача з підстав, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, залишено судом першої інстанції і надання селищною радою дозволів на розробку проекту землеустрою громадянам України щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, зокрема, на масиві, де було визначено позивачем місце розташування бажаної земельної ділянки. Акцентуючи увагу на тому, що станом на кінець грудня 2021 року в межах земельної ділянки, що планується до відведення заявнику, знаходяться сформовані земельні ділянки, апелянт наголошує на неналежності способу захисту прав позивача шляхом зобов`язання селищної ради надати відповідний дозвіл, оскільки відведення земельної ділянки за рахунок частини вже сформованого земельного масиву відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, чим унеможливлюється реалізація рішення про надання відповідного дозволу. Посилаючись на положення ст.ст. 120, 122 КАС України, а також дискреційність повноважень відповідача у вирішенні оспорюваного питання, апелянт, у тому числі, наполягає на несвоєчасному зверненні із цим адміністративним позовом і не підтвердженні позивачем поважності причин пропуску процесуального строку, неузгодженості визначеного судом обов`язку відповідачу видати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою із передбаченою законом з питань регулювання земельних відносин компетенцією органу місцевого самоврядування. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 12.12.2019 року [PERSON] звернулась до Овідіопольської селищної ради із клопотанням, в якому просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель комунальної власності, не наданих у власність або користування в межах населених пунктів, за угіллями - рілля, яка розташована в смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту). До клопотання додано: копія паспорта та ідентифікаційного коду; графічний матеріал бажаного місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована в смт. Овідіополь, Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту). Також, у клопотанні заявник зазначив, що раніше не використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вищезазначеним цільовим призначенням. Розглянувши клопотання,

Результат розгляду: partial