Рішення адміністративного суду від 2024-01-23 00:00:00+02

Короткий зміст позовних вимог. У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які викладені у листі № 17970-15981/П-02/8-1500/23 від 06.07.2023, щодо ненарахування та невиплати [PERSON] недоотриманої пенсії після смерті його батька [PERSON] згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по адміністративній справі № 420/10564/22 за період з 01.12.2019 по 31.12.2022; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату [PERSON] недоотриманої пенсії після смерті його батька [PERSON] згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по адміністративній справі № 420/10564/22 за період з 01.12.2019 по 31.12.2022. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] [INFO] . 22.03.2023 [PERSON] , з яким позивач проживав разом, помер. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі №420/10564/22 адміністративний позов \~ [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні з 01.12.2019 перерахунку та виплати пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 26.07.2021 № 33/36-2247, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області за листопад 2019 року з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.12.2019 р. перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 26.07.2021 № 33/36-2247, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області за листопад 2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат. Позивач зазначає, що після смерті \~батька звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про здійснення йому виплати заборгованості згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/10564/22, однак відповідач у здійсненні такої виплати відмовив. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 16.08.2023 (вх. №ЕП/31959/23) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідачем зазначено, що позивач не є стягувачем у справі №420/10564/22, а тому його права щодо невиконання вказаного рішення не порушені. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 25 вересня 2023 року у справі № 420/18205/23 у задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовив. Короткий зміст вимог апеляційної скарги. Не погоджуючись з даним рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення: суд першої інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 30 січня 2020 року по справі №200/10269/19-а; суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач дотримався порядку передбаченого статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), звернувшись до пенсійного органу протягом шести місяців після смерті пенсіонера (батька). Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Обставини справи. Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі № 420/10564/22 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні з 01.12.2019 р. перерахунку та виплати пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 26.07.2021 № 33/36-2247, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області за листопад 2019 року з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 26.07.2021 № 33/36-2247, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області за листопад 2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат. Рішення суду набрало законної сили 27.09.2022. Виконавчий лист по справі видано 03.10.2022. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 33016. Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 26.07.1991. Згідно з наданою копією паспорта позивача, останній з 16.07.2007 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою місця проживання також був зареєстрований його батько, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 08.06.2023 [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо здійснення нарахування та виплати недоотриманої пенсії його померлого батька [PERSON] згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по адміністративній справі № 420/10564/22. Листом за вих. № 17970-15981/П-02/8-1500/23 від 06.07.2023 відповідач відмовив [PERSON] у здійсненні нарахування та виплати недоотриманої пенсії його померлого батька [PERSON] згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по адміністративній справі № 420/10564/22, оскільки позивач не є стягувачем у справі № 420/10564/22. Позивач, вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті заборгованості пенсії згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі № 420/10564/22, звернувся до суду з даним позовом. Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими. Висновок суду першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що предмет позову у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі №420/10564/22), пенсійні виплати згідно з яким є персональними виплатами померлого батька позивача [PERSON] , тому позивач не має відношення до пенсійних виплат його померлого батька, однак має право на отримання невиплачених сум пенсії його батька. Суд зазначив, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати [PERSON] заборгованості згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі №420/10564/22, - є одним із способів виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі №420/10564/22. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, пов`язаних з виконання судового рішення у справі, зокрема ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні. Таким чином, суд вказав, що позивач має право на звернення до суду в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні/виконавчому листі на його правонаступника у справі № 420/10564/22, у зв`язку з спадкуванням нарахованої суми доплати, а не пред`являти новий адміністративний позов. Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду. За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII). Частиною 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таким чином, вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера. Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року по справі №200/10269/19-а сформулював правовий висновок, згідно якого у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Такий висновок Верховного Суду вищезазначеній справі стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону №1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання. Вказану правову позицію підтримав Верховний Суд в постанові від 06 квітня 2022 року по справі № 200/10136/20-а. Як встановлено судом першої інстанції, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 33016. В свою чергу, позивач звернувся до пенсійного органу 08.06.2023, тобто в межах шести місяців після смерті пенсіонера ( [PERSON] ), відтак було дотримано порядок, передбачений статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] є сином [PERSON] та належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, та звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у встановлений законодавством строк із заявою в порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ, а отже має право на отримання недоотриманої його померлим батьком сум пенсії, нарахованої за його життя. При цьому, апеляційний суд зазначає, що висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах було викладено Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року по справі № 420/288/21. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи. Закон України №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на спеціальну процедуру, визначену ст. 61 Закону України №2262-ХІІ, спірні правовідносини не допускають правонаступництва та заміни сторони/стягувача у виконавчому листі. З урахуванням наведеного, колегія суддів висновує, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії його померлого батька на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/10564/22 є протиправними. При вирішенні спору суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] . Відповідно до приписів ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Враховуючи неправильне застосування норма матеріального права судом першої інстанції апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нової постанови.

Результат розгляду: granted