Рішення адміністративного суду від 2023-06-21 00:00:00+03

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Алма Він" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в розмірі 1785732,52 грн. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 3. Апелянт ТОВ " Алма-Він", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 4. Апелянт вказав, що прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення-рішення про застосування суми штрафних санкцій базується на висновках, викладених в акті перевірки, які є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи і нормам податкового законодавства. Зазначив, що відсутність первинних документів на час фактичної перевірки не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". 5. Крім цього, апелянт зазначив, що перевіркою не встановлено продажу необлікованих товарів, а сама лише відсутність на АЗС змінних звітів не є свідченням продажу таких товарів, оскільки останні є лише одним з елементів звітності і відображають інформацію, наведену в первинних документах. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ "Алма Він" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.02.2020 року за № 11741020000017744, зареєстрований платником податку у ГУ ДПС у Вінницькій області від 05.02.2020 року. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. 7. На підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області № 1876к від 22.07.2022 року та направлень, виданих ГУ ДПС у Вінницькій області № 2308, № 2309 від 22.07.2022, 26.07.2022 року проведена фактична перевірка АЗС ТОВ "Алма Він", що розташована за адресою: АЗС, Літинський р-н, с. Малинівка, автошлях Умань-Краковець 193 км., з питань дотримання вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", постанови Правління НБУ України від 15.12.04 № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", ПК України. 8. Під час проведення фактичної перевірки інспекторами контролюючого органу було здійснено контрольно-розрахункову операцію при продажі за готівку дизельного пального, розрахункову операцію не було проведено через РРО, відповідний розрахунковий документ не видано. Також під час перевірки знято показники рівномера, згідно яких залишок пального в резервуарі складає 34396,78 л. на загальну суму 1785369,56 грн. Крім того встановлено, що на АЗС не зберігається (відсутній) журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС форми №13-НП, другий примірник змінних звітів АЗС форми №17-НП. 9. За наслідками перевірки, ГУ ДПС у Вінницькій області складений акт перевірки № 4455/02-32-07-05/43488390 від 26.07.2022 року, яким встановлено порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій (РРО), невидача розрахункового документа встановленої форми, здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку або/та не надано під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходиться у місці продажу (господарському об`єкті). 11. Не погоджуючись з результатами перевірки , ТОВ "Алма Він" надіслало заперечення на акт фактичної перевірки, у якому зазначило, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", не є підставою для висновку порушення п. 12 ст. 3 цього Закону. Також позивач наголосив, що ТОВ "Алма Він" не отримувало письмової вимоги на документи під час проведення фактичної перевірки. 12. ГУ ДПС у Вінницькій області, розглянувши обставини та факти, викладені в акті фактичної перевірки, за результатами розгляду заперечень ТОВ "Алма Він", прийнято рішення про залишення висновків у акті без змін, а заперечення без задоволення. Про результати розгляду заперечення апелянта було повідомлено листом № 17846/6/02-32-07-05 від 23.08.2022 року. 13. На підставі вищезазначеного, ГУ ДПС у Вінницькій області 29.08.2022 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0055700705, яким до апелянта застосовано штрафні санкції у розмірі 1785732,52 грн., в порядку, передбаченому п. 1 ст. 17, ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) за порушення позивачем п. 1,2, 12 ст. 3 цього Закону. ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН 14. Апелянт зазначив, що прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення-рішення про застосування суми штрафних санкцій базується на висновках, викладених в акті перевірки, які є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи і нормам податкового законодавства. Зазначив, що відсутність первинних документів на час фактичної перевірки не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Перевіркою не встановлено продажу необлікованих товарів, а сама лише відсутність на АЗС змінних звітів не є свідченням продажу таких товарів, оскільки останні є лише одним з елементів звітності і відображають інформацію, наведену в первинних документах. 15. Відповідач вказав, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області виявлено, що позивач здійснює реалізацію пального, яке не обліковане в установленому порядку, під час перевірки позивачем не надано документів, які б підтверджували облік нафтопродуктів, на підставі чого до позивача застосовано відповідну штрафну санкцію. Таким чином, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 16. Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. 17. За змістом пункту 12 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. 18. До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (стаття 20 Закону №265). 19. При цьому єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів встановлено Інструкцією №281, яка поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів та вимоги якої є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства). 20. У відповідності до підпункту 10.3.1.3 пункту 10 Інструкції №281 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП. 21. Згідно із підпунктом 10.4.1 пункту 10 цієї ж Інструкції на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. 22. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи "обліковий залишок попередньої зміни"), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК (підпункт 10.4.2 пункту 10 Інструкції №281). 23. Відповідно до підпункту 10.4.3 пункту 10 Інструкції №281 після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС. 24. За змістом підпункту 16.1 пункту 16 Інструкції №281 (стосується обліку нафтопродуктів на АЗС) матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи. 25. Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі №17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства (підпункт 16.2 пункту 16 Інструкції №281). 26. Єдиний же порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлено Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України №332 від 03 червня 2002 року (далі - Інструкція №332), в пункту 9 якої визначено порядок приймання-здавання зміни та складання змінного звіту на АГЗС (АГЗП). 27. Відповідно до підпункту 9.1 пункту 9 цієї Інструкції на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю скрапленого вуглеводневого газу (СВГ), результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС. V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 28. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного. 29. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на АЗС не було локальних документів відповідно до вимог Інструкції, що підтверджують належний облік пального (журнал форми 13-Н, та змінний журнал форми 17-Н) і відповідно до відомостей яких контролюючим органом мала би бути здійснена перевірка, та до кінця фактичної перевірки не надано первинних документів обліку, що доводять обставини справи, тому є правомірним застосуванням до ТОВ "Алма Він" штрафних санкцій, встановлених ст. 20 Закону № 265/95-ВР. 30. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. 31. Як вже було зазначено судом вище, під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно: визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, які підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок; вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об`єм СВГ; роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну; передають по зміні залишок грошових коштів (підпункт 9.2 пункту 9 Інструкції №332). 32. Згідно із підпунктом 9.3 пункту 9 цієї ж Інструкції після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою №14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП). 33.Разом з тим єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. 34. Аналогічна позиція викладена і, зокрема, в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №823/1917/16 (адміністративне провадження №К/9901/36400/18) та від 21 травня 2020 року у справі № 809/597/16 / адміністративне провадження №К/9901/35386/18/ . 35. Втім, як зазначено в акті перевірки та встановлено судом, працівники податкового органу, виявивши відсутність змінних звітів оператора за формою №17-НП і №14-ГС та зробивши на цій підставі висновок про порушення порядку ведення обліку товарів за місцем їх продажу і зберігання, застосували до позивача штрафні санкції за здійснення реалізації товарів в розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, обрахованої, виходячи із даних Z-звіту РРО за 26 липня 2022 року. 36. В той же час для визначення обставини реалізації необлікованого товару мала бути встановлена розбіжність між даними обліку апелянта та фактичними залишками товару на АЗС, чого податковим органом зроблено не було; жодних вимірювань чи обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів, газів вуглеводневих скраплених відповідачем на АЗС не проводилось і, як наслідок, жодних відхилень наявних на АЗС нафтопродуктів і газів від даних обліку апелянта не виявлялось, відтак висновок відповідача та суду першої інстанції про порушення ним пункту 12 статті 3 Закону №265 не підтверджений жодними доказами та є безпідставним. 37. Крім того, колегія суддів встановила, що перевірка проводилась шляхом короткотривалого перебування працівників податкового органу на АЗС, при цьому заповнені змінні звіти за формою №17-НП та №14-ГС знаходились в бухгалтерській службі позивача. 38. Також є безпідставними доводи представника відповідача про те, що апелянт повинен був надати всі первинні документи саме під час перевірки, а не до суду, так як у постановах від 08 серпня 2019 року у справі №802/1069/13-а, від 01 квітня 2020 року у справі №640/637/19 Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, до прийняття рішення за результатами такої перевірки це зумовлює обов`язок податкового органу щодо призначення та проведення позапланової перевірки. 39. Окрім цього, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16 , від 24.01.2019 у справі №820/12113/15, від 12.02.2019 у справі №820/6512/16. 40. Враховуючи наведене вище в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №0055700705 від 29 серпня 2022 року, а відтак ухвалене судом першої інстанції рішення від 13 березня 2023 року підлягає скасуванню. VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ. 41. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 45. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 46. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 47. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі "Ляшко проти України" (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п.47. 48. Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах "Лобо Мачадо проти Португалії" (Lobo Machado v. Portugal) і "Фермьойлєн проти Бєльгії" (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі "Нідерост-Губер проти Швейцарії" (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24). 49. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 50. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 51. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. VII. СУДОВІ ВИТРАТИ 52. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 53. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 54. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 55. Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат по сплаті судового збору апелянтом надано копію платіжного доручення № 518 від 20.10.2022 року на суму 24810 грн. та копію платіжного доручення № 530 від 14.04.2023 року на суму 37215 грн., а всього на суму 62025 грн., які підлягають стягненню на користь ТОВ " Алма Він" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області.

Результат розгляду: granted