Рішення адміністративного суду від 2022-02-07 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив: визнати протиправними дії Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій. за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 8190,00 гривень. визнати протиправною бездіяльність Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації щодо не здійснення перерахунку [PERSON] розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій. за 2020 рік. відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої допомоги в розмірі 1390.00 гривень та невиплати [PERSON] донарахованих коштів разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій. за 2020 рік. виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 6800,00 гривень. зобов`язати Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій. за 2020 рік. відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої допомоги в розмірі 1390,00 гривень та виплатити [PERSON] донараховані кошти разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій. за 2020 рік. виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 6800,00 гривень. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року по справі № 520/10500/21 позовну заяву повернуто позивачу. Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав. Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року адміністративну справу залишено без руху, оскільки адміністративний позов не оформлено у відповідності до вимог ст. 160 КАС України (з позовною заявою не подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду). Надано позивачу термін - п`ять робочих днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. Вказана ухвала направлена на адресу позивача та 26.06.2021 року ухвала суду отримана позивачем, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки, зазначені в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021р. недоліки позивачем не усунені та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовна заява має бути повернута позивачеві. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, при не повному з`ясуванню всіх обставин, які мають значення для справи. Посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17. Зазначає, що за результатами його звернення від 12.04.2021 р. він отримав 26.04.2021 р. від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації письмову відповідь, в якій зазначено, що нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018-2020 роки проводилась йому відповідно до списків управління соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради. Кошти перераховані в повному обсязі. Призначення, зміна або визначення розмірів допомоги та компенсацій до повноважень Центру не входить, здійснити виплату допомоги в іншому розмірі немає підстав. Крім того, стосовно перерахунку запропоновано звернутися безпосередньо до управління соціального захисту населення. Вказує, що про розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік він дізнався 26.04.2021 року, коли отримав від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації довідку від 19.04.2021 року № 5958/06 (копія додається), в якій зазначено розмір та місяць виплати одноразової допомоги ветеранам війни до дня Перемоги, а не щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, зокрема за 2020 рік. Зазначені вище обставини, незалежні від позивача, унеможливили дізнатися про розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, зокрема за 2020 рік. Таким чином, про порушення його прав та інтересів щодо розміру нарахованої та виплаченої грошової допомоги до 5 травин, як учаснику бойових дій, за 2020 рік позивач: - повинен був дізнатися 13.01.2021 року, коли набрало законної сили рішення Верховного Суду від 29.09.2020 року у зразковій справі № 440/2722/20, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року; - дізнався 26.04.2021 року, коли отримав вищезазначені відповідь та довідку від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації. В свою чергу, з даною позовною заявою звернувся до Харківського окружного адміністративного суду 11.06.2021. Вважає, що він звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою у межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зазначає, що наведені ним обставини в повній мірі доводять той факт, що позивач не знав та не міг дізнатися про порушення свого права і саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду в шестимісячний строк протягом шести місяців, починаючи від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Зазначені причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою є поважними, що є підставами для його поновлення. Посилається на практику Європейського суду з прав людини. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне. Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач, зокрема, просить зобов`язати Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, \~гарантії їх соціального захисту виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої допомоги в розмірі 1390,00 гривень та виплатити донараховані кошти разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 6800,00 гривень. Колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19). В цьому випадку, суд наголошує на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги. Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву. В той же час, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 17-1 Закону № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Тобто, Законом № 3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом. При цьому, колегія суддів зауважує, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом щодо не нарахування та невиплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня 2020 слід обраховувати з 30 вересня 2020 року. Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від \~22.07.2021 у справі № 420/718/21. Отже, останнім днем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом є 31.03.2021 р. Разом з цим, з даним позовом [PERSON] звернувся до суду першої інстанції лише 11.06.2021 р., що підтверджується відтиском поштового штампу на конверті, в якому позовну заяву було направлено до суду засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском строку, визначеного частиною другою ст. 122 КАС України. Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з вказаним позовом, враховуючи, що позивач не навів обставин і не надав відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення останньому позовної заяви. При цьому, щодо доводів скаржника про отримання ним 26.04.2021 р. від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації письмової відповіді на його звернення від 12.04.2021 р., яке стосувалося \~нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій за 2018-2020 р. р., а також доводів скаржника про те, що про розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік він дізнався 26.04.2021 року, коли отримав від Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації довідку від 19.04.2021 року № 5958/06, з відповідними посиланнями скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 06.02.2019 р. по справі №522/2738/17, то колегія суддів відхиляє такі доводи і посилання, оскільки це не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду, який як вже зазначено вище розпочався з 30 вересня 2020 року. Крім того, щодо посилання скаржника на рішення Верховного Суду від 29.09.2020 р., залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у зразковій справі № 440/2722/20, то колегія суддів зазначає, що нарахування і виплата допомоги до 5 травня здійснюється щорічно і про її розмір позивачу було відомо на момент її отримання у 2020 році, а висновки Великої Палати Верховного Суду у вказаній зразковій справі не впливають не перебіг процесуальних строків у даній справі. Відповідно, доводи скаржника про те, що він звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою від 11.06.2021 року у межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, а також доводи останнього про те, що \~наведені ним обставини в повній мірі доводять той факт, що він не знав та не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду в шестимісячний строк протягом шести місяців починаючи від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду, є необґрунтованими з огляду на наведене вище. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не впливають на правовірність висновків суду першої інстанції. Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та прийняв ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Результат розгляду: denied