Рішення адміністративного суду від 2022-11-07 00:00:00+02

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до голови Тульчинської міської ради та державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради Поліщук Оксани Анатоліївни в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду скарги позивача від 10.01.2022; - зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 10.01.2022; - визнати протиправними дії відповідача 2 щодо неправильного застосування ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"; - зобов`язати відповідача 2 повернути позивачу належним чином засвідчену копію довіреності від 22.12.2021, яка зареєстрована в реєстрі за № 2-2033. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2021 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. посвідчено довіреність, згідно з якою гр. [PERSON] уповноважує \~Аврамича А.С. бути її представником з усіма належними для того повноваженнями у всіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування. Довіреність зареєстровано в реєстрі за № 2-2033. Того ж дня, 22.12.2021, нотаріусом Тимчик Н.Ф. також засвідчено копію вказаної довіреності, яку зареєстровано в реєстрі за № 2-2034. 05.01.2022 позивач Аврамич А.С., як представник гр. [PERSON] , звернувся до державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради Поліщук О.А. із заявою про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу-підприємця [PERSON] до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На підтвердження своїх повноважень як представника Краюткіної С.М., до вищезазначеної заяви позивач додав нотаріально засвідчену копію довіреності від 22.12.2021, реєстраційний № 2-2034. При цьому, як зазначає позивач, державний реєстратор вимагала подання саме нотаріально засвідченої копії довіреності, посилаючись на те, що така копія повинна долучатися до матеріалів реєстраційної справи в паперовій формі. Не погодившись з діями державного реєстратора та вважаючи, що відповідно до вимог закону представник подає (а не віддає) примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) документа, що посвідчує його повноваження, позивач подав на адресу голови Тульчинської міської ради скаргу від 10.01.2022 (вх. № 02-16-А-10 від 17.01.2022), в якій просив невідкладно повернути йому нотаріально засвідчену копію довіреності, що була відібрана у нього державним реєстратором 05.01.2022. У відповідь на вказану скаргу, листом від 26.01.2022 за № 02-16-А-10 Тульчинський міський голова Весняний В.М. повідомив позивача, що відмова в поверненні з реєстраційної справи нотаріально засвідченої копії довіреності є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства. Позивачу роз`яснено, що документи, які містяться в реєстраційній справі у паперовій формі, надаються за запитом шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації, уповноваженого зберігати реєстраційну справу у паперовій формі, після внесення плати за надання документа в паперовій формі, що міститься у реєстраційній справі, у розмірі та порядку, передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Враховуючи наведене, позивач вирішив звернутися до суду з позовом щодо оскарження протиправних, на його думку, дій відповідачів. Оцінюючи встановлені обставини справи та вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується такими мотивами. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців регулює Закон України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі Закон № 755-IV). Згідно з визначеннями термінів, що наведені у частині першій статті 1 цього Закону: 4) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців (далі державна реєстрація) офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом; 7) Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр) єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи; 8) заявник: фізична особа, яка має намір стати підприємцем, або уповноважена нею особа у разі подання документів для державної реєстрації фізичної особи підприємцем; 13) реєстраційна справа сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, що подавалися для проведення реєстраційних дій; 14) суб`єкт державної реєстрації: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим-четвертим цього пункту) та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 755-IV державна реєстрація фізичних осіб-підприємців на підставі документів, поданих у паперовій та електронній формі, а також державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих в електронній формі, проводиться незалежно від їх місця знаходження. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 5 Закону № 755-IV до повноважень інших суб`єктів державної реєстрації належить забезпечення: прийому документів, поданих для державної реєстрації; державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій; ведення Єдиного державного реєстру та надання відомостей з нього; формування та зберігання реєстраційних справ. Частиною другою статті 6 Закону № 755-IV передбачено, що державний реєстратор: 1) приймає документи; 1-1) встановлює черговість розгляду поданих документів для державної реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 3-1) під час проведення реєстраційних дій у випадках, передбачених цим Законом, обов`язково використовує відомості реєстрів, автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів; 3-2) перевіряє дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, за допомогою Єдиного реєстру довіреностей; 3-3) перевіряє використання спеціальних бланків нотаріальних документів, на яких викладені документи, що подаються для здійснення реєстраційних дій, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 6-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. За змістом положень ч. 5 ст. 6 Закону № 755-IV, у разі подання документів для проведення державної реєстрації уповноваженою на те особою встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру про особу, яка уповноважена діяти від імені особи. Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей. Відповідно до частини, другої, четвертої статті 14 Закону № 755-IV документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Якщо документи подаються у паперовій формі, заявник пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, передбачений Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження (крім випадку, якщо відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі). Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що засвідчує повноваження представника, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, або нотаріально посвідчена довіреність. Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей. Документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи. Статтею 29 Закону № 755-IV визначено, що реєстраційна справа формується в паперовій та електронній формі після внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця і державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу та фізичну особу-підприємця. Реєстраційна справа має реєстраційний номер, що присвоюється при внесенні до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця і державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу та фізичну особу-підприємця. Реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб`єкта державної реєстрації за місцезнаходженням юридичної особи, громадського формування, фізичної особи-підприємця, зокрема щодо юридичної особи (крім громадського формування та релігійної організації) та фізичної особи-підприємця у виконавчих органах міської ради міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київській, Севастопольській міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях. Реєстраційна справа в паперовій формі зберігається протягом п`яти років з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, або державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону № 755-IV за надання відомостей з Єдиного державного реєстру справляється плата в такому розмірі: 0,07 прожиткового мінімуму для працездатних осіб за надання документа в паперовій формі, що міститься в реєстраційній справі; 75 відсотків плати, встановленої цією частиною за надання відповідного документа в паперовій формі за надання витягу в електронній формі та документа в електронній формі, що міститься в реєстраційній справі. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону № 755-IV адміністративний збір та плата за надання відомостей з Єдиного державного реєстру справляються у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому подаються відповідні документи для проведення реєстраційної дії або запит про надання відомостей з Єдиного державного реєстру, та округлюються до найближчих 10 гривень. Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/51 затверджено Порядок державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затверджений (далі Порядок реєстрації). Пунктом 1 розділу II цього Порядку визначено, що державна реєстрація проводиться на підставі документів, поданих заявником, шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації, нотаріуса. Документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій формі або у електронній формі. У паперовій формі заява та документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви для державної реєстрації поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена. В силу вимог пунктом 3 розділу II Порядку реєстрації державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації приймають заяву та документи в паперовій формі за описом, сформованим за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру, примірник якого в день надходження заяви та документів у спосіб, відповідно до якого були подані документи, видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу до результатів розгляду документів через портал електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу За бажанням заявника державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру формують та роздруковують заяву про державну реєстрацію, на якій заявник проставляє власний підпис за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній. Моментом прийняття заяви та документів вважається дата і час реєстрації заяви у Єдиному державному реєстрі. Відповідно до пункту 5 розділу II Порядку реєстрації під час прийняття у паперовій формі документів для державної реєстрації, що подаються особисто заявником, державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації встановлюють особу заявника за документом, що посвідчує таку особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". У разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи (документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність, відомості з Єдиного державного реєстру про особу, яка уповноважена діяти від імені іншої особи). Документи для державної реєстрації у паперовій формі долучаються до реєстраційної справи, сформованої після внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, державну реєстрацію фізичної особи-підприємця або державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу та фізичну особу-підприємця (п. 20 розділу II Порядку реєстрації). Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 № 1657/5 затверджено Порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Порядок надання відомостей). Згідно з пунктами 1, 2 розділу II вказаного Порядку документи, що містяться в реєстраційній справі, у паперовій формі надаються за запитом про надання документів, що містяться в реєстраційній справі відповідної юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної, фізичної особи-підприємця (додаток 3), заявника, шляхом звернення до центру надання адміністративних послуг, утвореного при суб`єкті державної реєстрації, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" уповноважений зберігати реєстраційні справи у паперовій формі. Державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації або уповноважена особа центру надання адміністративних послуг за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру формує та роздруковує запит, на якому заявник проставляє власний підпис за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ньому. Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку надання відомостей під час прийняття запиту державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації або уповноважена особа центру надання адміністративних послуг встановлюють особу заявника за документом, що посвідчує таку особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". У разі подання запиту уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації або уповноважена особа центру надання адміністративних послуг перевіряють обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Пунктами, 5, 9, 10 розділу II Порядку надання відомостей передбачено, що разом із запитом заявник подає документ, що підтверджує внесення плати за надання документа в паперовій формі, що міститься у реєстраційній справі. Плата справляється за кожен отриманий документ. Запит не підлягає реєстрації у Єдиному державному реєстрі у разі відсутності документа про внесення плати за надання документів, що містяться у реєстраційній справі. За результатом розгляду запиту щодо надання документів, що містяться в реєстраційній справі, державний реєстратор виготовляє копії таких документів для надання їх заявнику. Копії документів, що містяться в реєстраційній справі, державним реєстратором, уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації або уповноваженою особою центру надання адміністративних послуг, надаються заявникові з обов`язковим встановленням особи такого заявника та перевіркою обсягу його повноважень відповідно до пункту 3 цього розділу. Про отримання копій документів, що містяться в реєстраційній справі, заявник робить відмітку на відповідному запиті з проставлянням власного підпису та дати отримання. Аналіз наведених вище правових норм дає можливість дійти висновку, що заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем подається такою особою у паперовій формі особисто або через представника. У разі подання заяви представником, на підтвердження своїх повноважень представник подає оригінал нотаріально посвідченої довіреності або нотаріально засвідчену копію цієї довіреності. Відповідний документ, разом із заявою та іншими поданими для реєстрації документами, приймається державним реєстратором за описом та після внесення до Єдиного державному реєстру відомостей про реєстрацію фізичної особи-підприємця долучається до сформованої у паперовій формі реєстраційної справи. За запитом уповноваженої на те особи державний реєстратор може видати заявнику копії документів, що містяться у реєстраційній справі у паперовій формі, однак лише після внесення плати за надання документів у передбаченому законом розмірі та подання разом із запитом документа, що підтверджує цей факт. \~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що на підтвердження своїх повноважень як представника гр. [PERSON] , для вчинення реєстраційних дій щодо включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця позивач [PERSON] подав державному реєстратору відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради Поліщук О.А. нотаріально засвідчену копію довіреності від 22.12.2021, реєстраційний № 2-2034. Заява про державну реєстрацію від 05.01.2022 та вказана копія довіреності були прийняті у позивача за описом документів, в якому позивач підписався. Позивач вважає, що він не був зобов`язаний подавати нотаріально засвідчену копію довіреності для долучення до матеріалів справи. Тобто, на його думку, до матеріалів реєстраційної справи або взагалі не повинен долучатися документ, що підтверджує повноваження представника, або ж може долучатися звичайна копія цього документа. Однак суд не може погодитися з вказаними доводами позивача та звертає увагу на те, що державний реєстратор, як і будь-яка посадова особа органу державної влади, може діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Основного Закону). Відтак, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено долучення до матеріалів реєстраційної справи копії документа, що засвідчує повноваження представника, такі дії державного реєстратора, у разі їх вчинення, будуть вважатися самовільними. Крім того, суд зауважує, що оскільки за загальним правилом подання заяви про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем здійснюється самою фізичною особою особисто, то у випадку звернення до державного реєстратора з відповідною заявою представника, документ, що посвідчує його повноваження, є невід`ємним документом до заяви про здійснення державної реєстрації. Відтак документ, що посвідчує повноваження представника, після внесення реєстраційних записів до Єдиного державного реєстру, обов`язково долучається до реєстраційної справи разом із заявою та усіма іншими документами, наданими для \~державної реєстрації. Відповідно, оскільки закон вимагає подання представником фізичної особи оригіналу нотаріально посвідченої довіреності або нотаріально засвідченої копії цієї довіреності, саме у такій формі відповідний документ має бути долучений до матеріалів реєстраційної справи. Тобто представник на свій розсуд обирає документ, який він подає на підтвердження своїх представницьких повноважень. Це може бути або оригінал нотаріально посвідченої довіреності, або нотаріально засвідчена копію цієї довіреності. Так чи інакше, поданий разом із заявою документ приєднується до матеріалів реєстраційної справи, де надалі і зберігається протягом встановленого законом строку. На думку суду, позивач помилково вважає, що представник подає, але не віддає державному реєстратору примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) документа, що посвідчує його повноваження. Суд зазначає, що дієслово "подає" законодавець вживає не тільки щодо документа, що засвідчує повноваження представника, але й до заяви про державну реєстрацію та інших документів, що надаються для вчинення реєстраційних дій. Приміром, статтею 18 Закону № 755-IV передбачено, що "для державної реєстрації фізичної особи підприємцем подаються такі документи: …". Ба більше, стаття 14 Закону № 755-IV, яка регулює загальні питання, що стосуються подання документів для реєстрації, має назву "Подання документів для державної реєстрації" та неодноразово вживає саме це дієслово для позначення дій заявника, який звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації. Отже, у даному випадку "подати документи" необхідно розуміти не інакше як "надати документи" або ж, мовою позивача, "віддати документи". Адже якби законодавець дійсно бажав закласти у зміст норми лише обов`язок представника показати або продемонструвати державному реєстратору документ, що підтверджує його повноваження, то тоді б було використано більш прийнятне дієслово для позначення цієї дії, як-от "пред`явити", а абзац 3 частини другої статті 14 Закону № 755-IV в такому разі був би сформульований таким чином: "У разі подання документів представником додатково пред`являє примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження …". Крім того, суд вважає закономірним, що представник повинен саме подати, тобто залишити у матеріалах реєстраційної справи оригінал або засвідчену копію документа на підтвердження його повноважень, оскільки йдеться про вчинення юридично значущих дій, правомірність (законність) яких може бути у майбутньому поставлена під сумнів заінтересованими особами, наприклад у разі виникнення спору. Відтак, за відсутності у матеріалах реєстраційної справи документа про повноваження представника заявника, перевірка питання щодо наявності представника необхідних повноважень (виходячи зі змісту довіреності) або справжності (автентичності) самого документа, що підтверджує повноваження, буде унеможливлена. Суд не погоджується з доводами позивача про те, що оскільки державний реєстратор має повноваження перевіряти довіреність у Єдиному реєстрі довіреностей, то це свідчить про відсутність потреби в долученні до матеріалів реєстраційної справи нотаріально засвідченої копії довіреності. Проаналізовані вище норми чинного законодавства не лише дозволяють, але й зобов`язують державного реєстратора перевіряти дійсність нотаріально посвідченої довіреності за допомогою Єдиного реєстру довіреностей, а також використання спеціальних бланків нотаріальних документів, на яких викладені документи, що подаються реєстрації, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. Вказані дії дають державному реєстратору змогу впевнитись у тому, що подана представником довіреність в принципі посвідчувалась нотаріусом із використанням спеціального бланку нотаріальних документів. Однак суд звертає увагу, що без самої довіреності неможливо встановити ким та кому довіреність видана, а також перевірити справжність підпису особи-довірителя. Крім того, визначальним є і зміст довіреності, у якій зазначається обсяг повноважень представника, що додатково вказує на те, що довіреність має обов`язково надаватися разом із заявою представника про державну реєстрацію та приєднуватися до матеріалів реєстраційної справи. При вирішенні справи суд також відхиляє твердження позивача про те, що державний реєстратор неправомірно наполягла на тому, щоб позивач залишив нотаріально засвідчену копію довіреності. Як видно з матеріалів реєстраційної справи, позивач самостійно надав державному реєстратору нотаріально засвідчену копію довіреності, про що підписався в описі документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації. Суд вважає, що позивач міг не надавати вказаний документ, якщо був дійсно переконаний у тому, що він не зобов`язаний разом із заявою про державну реєстрацію подавати довіреність на підтвердження своїх повноважень або може право долучити до заяви звичайну копію цієї довіреності. А оскільки позивач подав саме нотаріально засвідчену копію довіреності, після внесення до Єдиного державному реєстру відомостей про реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] державний реєстратор правомірно долучив цей документ до матеріалів реєстраційної справи (зважаючи на те, що іншого законом не передбачено). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Під час розгляду справи також не підтвердилися доводи позивача щодо неналежного розгляду його скарги від 10.01.2022 (вх. № 02-16-А-10 від 17.01.2022). Судом встановлено, що у такій скарзі позивач фактично вимагав видати йому нотаріально засвідчену копію довіреності, подану разом із заявою про державну реєстрацію. Втім, як зазначалося вище, нормами чинного законодавства чітко визначено процедуру надання документів, що містяться в реєстраційній справі у паперовій формі. Така процедура регламентується Порядком надання відомостей і передбачає, зокрема, подання уповноваженою на те особою запиту про надання копій документів, що містяться у реєстраційній справі, разом з документом, що підтверджує внесення плати за надання документа в паперовій формі у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 36 Закону № 755-IV. Таким чином, оскільки позивач просив видати йому документ з реєстраційної справи поза встановленим законом порядком, листом від 26.01.2022 № 02-16-А-10 за підписом Тульчинського міського голови позивачу правомірно відмовлено у поверненні з реєстраційної справи нотаріально засвідченої копії довіреності. З огляду на викладене суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідачі діяли з дотриманням вимог чинного законодавства та не порушили прав і законних інтересів позивача. Згідно з частинами першою, другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити повністю. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1488,60 грн. Однак, ухвалою суду від 29.08.2022 вирішено відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, у зв`язку з чим судовий збір за подання апеляційної скарги не був сплачений. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України). Таким чином, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні до суду, належить стягнути з позивача на відповідний розрахунковий рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Результат розгляду: granted