Рішення адміністративного суду від 2022-06-22 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років згідно з пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі передбаченому пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з часу подання заяви про призначення пенсії, а саме з 26.07.2021 Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати таке рішення та направити справу на новий судовий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду. В апеляційній скарзі зазначає, що позивач звертався до компетентного органу із заявою про призначення пенсії та надав всі необхідні документи відповідно до переліку. Однак в порушення повноважень цей орган перевищив свою компетенцію і відмовив у призначенні пенсії. Скарга позивача на неправомірні дії органу, який уповноважений тільки на оформлення документів до вищестоящого органу управління залишилась без задоволення і позивачу були повернута заява про призначення пенсії з доданими матеріалами. А іншого порядку подання заяви чинним законодавством не встановлено. Отже, виникла правова колізія, коли один уповноважений орган перевищив свою компетенцію та не подав документів про призначення пенсії до іншого спеціально уповноваженого органу, а цей спеціально уповноважений орган не вбачає за необхідне вирішити питання про призначення пенсії без відповідного подання. Така незаконна практика триває з часу введення в дію самої правової норми про призначення пенсії за вислугу років, а саме з 2007 року. Оскільки, саме Головне управління Пенсійного Фонду України є відповідальним органом держави в питанні призначення пенсії, тому позивач вважає, що саме його бездіяльністю допущено порушення прав позивача, що призвело до не вирішення питання про призначення пенсії і вважає, що відповідач проявив бездіяльність. Відповідач вважає, що з 1 жовтня 2011 року пільгове обчислення стажу для визначення права на пенсію за вислугу років не застосовується, однак має значення при визначенні відсотку розміру пенсії від грошового забезпечення. У переписках з уповноваженими органами посилання на ці нормативні документи не було, ці підстави для відмови вперше позивачу стали відомі саме з відзиву відповідача і позивач вважає їх такими, що не відповідають змісту норм пенсійного законодавства і є простим намаганням відмовитись від виконання обов`язків, які визначені конституцією, зокрема ст..19 ч 2.Суд, постановляючи рішення, допустив порушення норм матеріального права, оскільки його висновок про відсутність документів, необхідних для призначення пенсії абсолютно нічим не обґрунтовано. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1984 по 24.02.1999 ( всього 14 років 4 місяці 23 дні). Наказом управління МВС України у Волинській області від 24.02.1999 № 23 о/с майора міліції [PERSON] звільнено в запас з 24.02.1999 за пунктом 66, календарна вислуга - 14 років 4 місяці 23 дні. 03.06.2021 Міністерство соцполітики листом повідомило позивачу, що правом на пенсію володіють особи, які на момент звільнення із служби досягли віку 45 років і мають трудовий стаж не менше 25 років, з яких 12 років та 6 місяців є служба в органах внутрішніх справ, також роз`яснено, що підготовку матеріалів та їх передачу до Головного управління Пенсійного Фонду здійснює структурний підрозділ МВС. При цьому ГУ ПФУ у Волинській області доручено розглянути звернення [PERSON] та надати йому детальну інформацію з порушених питань. За результатами розгляду звернення 06.09.2021 позивачу було надано відповідь №9335-7747/К-02/8-0300/21 від 06.09.2021 та роз`яснено порядок подання документів для призначення пенсії, а також умови призначення даного виду пенсії. Згідно поданих позивачем документів було встановлено, що на дату звільнення зі служби 24.02.1999 позивачу виповнилось лише 36 років. 10.08.2021 ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Волинській області» листом № 33/23-3659 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до Закону України № 2262. 31.08.2021 Департамент персоналу МВС України листом № К-27663 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України № 2262, оскільки на момент звільнення він не досяг 45-ти річного віку та не мав 25 років страхового стажу. Листом відповідача від №9335-7747/К-02/8-0300/21 від 06.09.2021 позивачу надане роз`яснення п. «б» ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ: пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день служби 45-річного віку при наявності у них страхового стажу 25 років і більше. Оскільки на день звільнення зі служби позивач не досяг 45-річного віку та не мав 25 років страхового стажу, підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років. Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»№2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Згідно з ст.2 Закону №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону №2262-XII. З 01.01.2007 функції з призначення та виплати пенсій особам, яким пенсія призначена на підставі Закону України № 2262, передано органам Пенсійного фонду України. Так, за приписами ст.10 Закону №2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України. Відповідно до ст. 48 Закону № 2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-XII, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України. Згідно п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. Згідно з п. 7, 12 вищезазначеного Порядку № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років уповноваженим структурним підрозділом Міністерства оборони подаються, зокрема, такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення,які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ПАТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ПАТ «Ощадбанк»; копія паспорта. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку. В свою чергу, у відповідності до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Згідно п. 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі. За приписами п. 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки на час розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідача були відсутні документи, визначені пунктом 7 Порядку, тому в дії ГУ ПФУ у Волинській області відповідали вимогам законодавства. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied