Рішення адміністративного суду від 2022-11-16 00:00:00+02

24.01.2020р. (згідно з відомостями поштового конверту) позивач Фізична особа-підприємець /ФОП/ [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДПС у Закарпатській обл. наступні рішення: податкове повідомлення-рішення № 0009821306 від 02.08.2019р. про збільшення суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб /ПДФО/ на 384665 грн. 63 коп., в т.ч. за основним платежем 256443 грн. 75 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 128221 грн. 88 коп.; податкове повідомлення-рішення № 0009831306 від 02.08.2019р. про збільшення суми грошових зобов`язань з військового збору на 32055 грн. 47 коп., в т.ч. за основним платежем 21370 грн. 31 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 10685 грн. 16 коп.; податкове повідомлення-рішення № 0009851306 від 02.08.2019р. про збільшення суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість /ПДВ/ на 53621 грн. 10 коп., в т.ч. за основним платежем 35747 грн. 40 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями -17873 грн. 70 коп.; податкове повідомлення-рішення № 0009841306 від 02.08.2019р. про збільшення суми грошових зобов`язань з ПДФО на 84925 грн. 12 коп., в т.ч. за основним платежем - 57600 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 21600 грн., пеня 5725 грн. 12 коп.; податкове повідомлення-рішення № 0009891306 від 02.08.2019р. про збільшення суми грошових зобов`язань з військового збору на 7087 грн. 09 коп., в т.ч. за основним платежем - 4800 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1800 грн., пеня 477 грн. 09 коп.; вимогу № Ф-0009871306 від 02.08.2019р. про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 119277 грн. 79 коп. по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; рішення № 0009861306 від 02.08.2019р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 12753 грн. 64 коп. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; судові витрати по справі покласти на відповідача (Т.1, а.с.1-18; Т.4, а.с.62). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розгляд справи проведено судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання (Т.4, а.с.64-65). Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.05.2022р. заявлений позов задоволено частково; визнані протиправними та скасовані прийняті відповідачем ГУ ДПС у Закарпатській обл. наступні рішення: податкове повідомлення-рішення № 0009821306 від 02.08.2019р. (частково): в сумі грошових зобов`язань з ПДФО 374531 грн. 36 коп., в т.ч. за основним платежем 249687 грн. 57 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 124843 грн. 79 коп.; податкове повідомлення-рішення № 0009831306 від 02.08.2019р. (частково): в сумі грошових зобов`язань з військового збору 31210 грн. 95 коп., в т.ч. за основним платежем 20807 грн. 30 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 10403 грн. 65 коп.; податкове повідомлення-рішення № 0009851306 від 02.08.2019р. (повністю); вимогу № Ф-0009871306 від 02.08.2019р. про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ (частково): на суму 111019 грн. 20 коп.; рішення № 0009861306 від 02.08.2019р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (частково): в сумі штрафних санкцій з ЄСВ 11101 грн. 92 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.7, а.с.9-23). 17.05.2022р. на адресу суду першої інстанції позивачем ФОП [PERSON] за допомогою засобів поштового зв`язку скерована заява про надання доказів понесення судових витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 50000 грн. (Т.7, а.с.38-56). Також 20.05.2022р. на адресу суду за допомогою засобів електронного зв`язку надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з відповідача 38000 грн. понесених витрат на підготовку експертного висновку за замовленням сторони, 2270 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 12.01.2021р. про залишення позовної заяви без розгляду та 2270 грн. сплаченого судового збору за подання касаційної скарги на вказану ухвалу і постанову апеляційного суду від 24.03.2021р. (Т.7, а.с.59). 02.06.2022р. Закарпатським окружним адміністративним судом прийнято додаткове рішення, згідно якого заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволені частково; стягнуто з відповідача ГУ ДПС у Закарпатській обл. на користь ФОП [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10000 грн. (Т.7, а.с.77-81). Не погодившись із винесеним додатковим судовим рішенням від 02.06.2022р., його оскаржили сторони ФОП [PERSON] та ГУ ДПС у Закарпатській обл., які скерували до апеляційного суду відповідні апеляційні скарги (Т.7, а.с.88-95, 122-132). В своїй апеляційній скарзі позивач ФОП [PERSON] , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду в частині незадоволених вимог та прийняти нову постанову, якою вказані вимоги про стягнення судових витрат задовольнити (Т.7, а.с.122-132). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд зменшив розмір понесених позивачем судових витрат, однак будь-яких вагомих і переконливих аргументів для таких висновків не навів. При цьому, судом не враховано складність справи, участь адвоката в судових засіданнях, значну ціну позову і значення справи для ФОП [PERSON] . Також судом в порушення вимог процесуального закону не стягнуто понесені судові витрати на підготовку експертного висновку за замовленням сторони, а також відшкодування судового збору, сплаченого за подачу апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду про залишення позову без розгляду, яка була скасована судом касаційної інстанції. У поданій апеляційній скарзі відповідач ГУ ДПС у Закарпатській обл., покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити (Т.7, а.с.88-95). В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. є завищений, оскільки судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням сторони позивача, а складання процесуальних документів не вимагало затрат значного обсягу часу. До початку апеляційного розгляду справи сторони подали відзиви на апеляційні скарги, в яких висловили власні позиції щодо правильного вирішення наведеного спору (Т.7, а.с.168-170, 210-213). Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників сторін на підтримання поданих скарг та їхні взаємні заперечення, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ФОП [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а апеляційну скаргу ГУ ДПС у Закарпатській обл. належить відхилити, з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що долученими до матеріалів справи доказами доведено факт надання адвокатом позивачу ФОП [PERSON] правничої допомоги в межах розгляду цієї справи. Водночас, понесені витрати підлягають стягненню на користь позивача частково лише в розмірі 10000 грн. Щодо решти понесених витрат суд висновувався тим, що експертиза по справі не призначалася. Питання про її необхідність судом не вирішувалося. Висновки експертного висновку за замовленням сторони, який долучений до матеріалів справи, не покладалися в основу рішення суду. Стосовно стягнення сплаченого судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду від 12.01.2022р. про залишення позову без розгляду, то таке питання слід було вирішувати в суді, який приймав відповідне процесуальне рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення судових витрат такими, що не у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин. Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України. За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат. Позивачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді першої інстанції від адвоката, в загальному розмірі 50000 грн., при цьому такі охоплюють витрати, які були понесені під час розгляду апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду від 12.01.2022р. про залишення позову без розгляду. На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено: договір про надання правової допомоги № б/н від 13.04.2020р., укладений з адвокатом Бухтояровою О.В. (Т.7, а.с.39-40); акт виконаних робіт від 13.05.2022р., відповідно до якого вартість послуг адвоката щодо складення заяви про поновлення строку звернення до суду, апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду від 12.01.2022р. про залишення позову без розгляду, участь в судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції склала 50000 грн. (Т.7, а.с.41); платіжні доручення про оплату позивачем послуг адвоката в загальному розмірі 50000 грн. (Т.7, а.с.43-52). Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги адвокатом Бухтояровою О.В. в суді першої інстанції, а також під час апеляційного та касаційного оскарження ухвали суду від 12.01.2022р. про залишення позову без розгляду. Відсутність розрахунку погодинної вартості правової допомоги за сукупності представлених інших документів не спростовує висновків апеляційного суду про підтвердження реального понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката. Згідно зі ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами. Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V). У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу у вигляді складення заяви про поновлення строку звернення до суду, апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду від 12.01.2022р. про залишення позову без розгляду, участь в судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи складність справи, часткове задоволення заявлених позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову та значення справи для позивача, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в загальному розмірі 15000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Результат розгляду: partial