Рішення адміністративного суду від 2022-10-24 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо направлення податкової вимоги від 18.11.2020 року №Ф-26717-13 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні ПМУМЮ (м.Одеса) для примусового виконання; стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 200 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що в листопаді 2020 року відповідачем виставлено позивачці податкову вимогу про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску у сумі 6289,33 грн. За результатом узгодження в адміністративному порядку суми боргу, в січні 2021 року позивачкою проведено повну оплату боргу. Однак, ігноруючи наведені обставини, відповідачем в березні 2021 року направлено податкову вимогу на примусове виконання районному відділу державної виконавчої служби. Під час примусового виконання податкової вимоги державним виконавцем накладено арешт на кошти позивачки, а у зв`язку із подальшим відкликанням виконавчого документа винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Посилаючись на неправомірність дій відповідача та порушення податковим органом положень Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що виразилось у безпідставному пред`явленні до виконання податкової вимоги, визначені суми боргу в якій є погашеними, а також спричинення відповідачем матеріальної шкоди у вигляді безпідставних витрат виконавчого провадження, які за постановою державного виконавця підлягають стягненню з боржника, та моральної шкоди, обумовленої неможливістю користуватись власними коштами та забезпечити малолітню дитину харчуванням і засобами гігієни, позивачка вимушена звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі щодо направлення податкової вимоги від 18.11.2020 року № Ф-26717-13 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні ПМУМЮ (м.Одеса) для примусового виконання. В іншій частині позовних вимог суд відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 454 грн. Проаналізувавши положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2664-VI, Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та дослідивши відомості з інтегрованої картки зі сплати єдиного соціальному внеску, суд встановив відсутність станом на 22.01.2021 року заборгованості у позивачки по єдиному внеску у сумі 6289,33 грн., а відтак і правових підстав у відповідача для направлення податкової вимоги на виконання державній виконавчій службі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 200 грн. у вигляді понесених позивачкою витрат у виконавчому провадженню, суд першої інстанції визначив, що предметом дослідження в даній справі є правомірність дій податкового органу з приводу направлення оспорюваної податкової вимоги на примусове виконання, що позбавляє адміністративний суд можливості надати правову оцінку понесеним витратам, так як дані обставини не є предметом розгляду у даній справі. Також, з посиланням на положення п.п. 1-3 ч. 2 ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що підстави відповідальності за завдану моральну шкоду пов`язані з наявністю чи відсутністю, у передбачених випадках, вини відповідного органу. Однак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності відшкодування моральної шкоди можливе лише у випадку доведення наявності такої шкоди. Основною умовою відшкодування моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З огляду на те, що позивачкою не надано суду будь-яких відомостей на підтвердження того, що відповідачем допущено нешанобливе ставлення або вчинено інші дії, які б завдали їй моральної шкоди, суд першої інстанції не погодився і з обґрунтованістю позовних вимог в частині стягнення на користь позивачки 20000 грн. моральної шкоди. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст. 5 КАС України, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України і помилково не враховано, що кожна особа має право в порядку, встановленому процесуальним законодавством, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що діями суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом визнання таких протиправними і у зв`язку із цим стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними діями. Наголошує, що спірні правовідносини є такими, що виникли у сфері податкового законодавства та фактично стосуються повноважень відповідача щодо обліку обов`язкових платежів. При цьому, протиправна поведінка відповідача полягає у направленні на примусове виконання податкової вимоги за відсутності відповідних правових підстав. Зазначає, що в результаті протиправної поведінки відповідача державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження та накладено арешт на грошові кошти боржника, а примусовим стягненням з позивачки витрат у сумі 200 грн. спричинено майнової шкоди (збитків), які мають причинний зв`язок із протиправною поведінкою податкового органу. Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, апелянтка зазначає, що завдання діями відповідача цієї шкоди позивачкою підтверджено належними доказами, які свідчать про отримання моральних переживань у зв`язку із арештом рахунків, неможливістю забезпечити себе та малолітню дитину усім необхідним задля нормального життя. Наведене у сукупності свідчить про повну обґрунтованість вимог та наявність підстав, передбачених ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, п. 21.3 ст. 23 Податкового кодексу України, для відшкодування завданої шкоди за рахунок відповідача в судовому порядку. Окремо апелянт вказує на порушення судом першої інстанції положень ст. 139 КАС України, не відшкодувавши у повному обсязі на користь позивачки за рахунок відповідача понесених витрат, пов`язаних із оплатою судового збору. У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, [PERSON] з 04.06.2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Херсонська ДПІ) як фізична особа-підприємець. Згідно даних інтегрованої картки зі сплати єдиного соціального внеску, загальна сума заборгованості ФОП [PERSON] станом на 31.10.2020 року становила 6289,33 грн. На підставі цих даних податковим органом було сформовано вимогу від 18.11.2020 року №Ф-26717-13 на суму 6289,33 грн. Зазначену податкову вимогу надіслано на податкову адресу позивачки: [ADDRESS] , рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивачка скористалась своїм правом на адміністративне оскарження податкової вимоги, подавши скаргу до Державної податкової служби України, проте рішенням 11.01.2021 року №340/6/99-00-06-02-01-06 скаргу було залишено без задоволення, а податкову вимогу без змін. 22.01.2021 року [PERSON] сплачено єдиний соціальний внесок за період червень-грудень 2020 року у сумі 7517,18 грн., з урахуванням нарахованого боргу за податковою вимогою від 18.11.2020 року №Ф-26717-13 в сумі 6289,33 грн., про що свідчать відповідна квитанція та відомості з інтегрованої картки платника податків. В березні 2021 року відповідачем направлено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2020 року №Ф-26717-13 на примусове виконання до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні ПМУМЮ (м.Одеса). У зв`язку із примусовим виконанням податкової вимоги, 22.03.2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно та грошові кошти, що містяться на рахунках позивачки. 23.03.2021 року позивачка звернулась до начальника Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) із заявою, в якій просила повернути Головному управлінню Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі податкову вимогу від 18.11.2020 року №Ф-26717-13. Вказані вимоги обґрунтовані відсутністю податкового боргу на момент звернення стягувача із виконавчим документом, у зв`язку із оплатою 22.01.2021 року єдиного соціального внеску у сумі 7517,18 грн. Також, позивачка звернулась до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі із заявою, в якій, з посиланням на повну оплату у січні 2021 року єдиного внеску у сумі 7517,18 грн. та з метою уникнення спричинення матеріальної шкоди, просила терміново відкликати податкову вимогу з примусового виконання. 31.03.2021 року державним виконавцем Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси),

Результат розгляду: partial