Рішення адміністративного суду від 2023-07-06 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду першої інстанції з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність щодо виплаті разової грошової допомоги до 5 травня у \~2022 році, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня у 2022 році, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, зокрема, на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №№3551-XII (далі Закон №3551-XII). Позивачка вважає, що у 2022 році Кабінетом Міністрів України такі виплати визначалися у зменшеному розмірі, ніж це передбачено Законом №3551-XII, у зв`язку з чим грошову допомогу до 5 травня в 2022 році відповідач протиправно виплатив у розмірі 1491 грн. Позивач, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20, вважає , що вона має право на отримання грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти \~мінімальних пенсій за віком. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, з огляду на положення статті 64 Конституції України, частини 2 статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, частини 7 статті 20 та абзацу 3 підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, дійшов висновку, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених Постановою №540. Суд виходив з того, що позивачка не була позбавлена права на щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня та отримала її у розмірі, встановленому Постановою №540, у зв`язку з чим визнав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, [PERSON] \~подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця зазначає, що суд першої інстанції помилково залишив поза увагою положення статей 17, 65 Конституції України, згідно яких громадяни, які захищають державу, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, що покладає на державу обов`язок надати таким особам та членам їх сімей особливий статус та забезпечити їх додатковими гарантіями соціального захисту як під час проходження військової служби так і після її закінчення. Також, на думку скаржника, суд першої інстанції під час ухвалення рішення, не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 та рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, згідно яких виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік має бути проведена на рівні, що передбачається Законом №3551-XII. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги. На думку відповідача рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим відповідач просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін. Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи. [PERSON] \~є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії серія [NUMBER] від 18.12.2020, відповідно до якого позивачка має право на пільги встановлені законодавством України для учасників бойових дій (а.с.7). У 2022 році Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, відповідно до положень Постанови №540, виплатив позивачці одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн. Позивач звернулася до Департаменту із заявою щодо нарахування та виплати щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій у 2022 році в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 12 Закону №3551-XII, з урахуванням раніше виплачених сум. Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради листом від 14.10.2022 надав відповідь, в якій роз`яснив, що грошова допомога заявникові виплачена у розмірі 1491 грн. відповідно до положень Постанови №540. В цьому листі відповідач посилався на те, що стаття 12 Закону №3551-XII встановлює розмір щорічних виплат до 5 травня учасникам бойових дій, у вигляді разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, к зв`язку з чим вважає, що виплата здійснена \~в розмірі, визначеному чинним законодавством (а.с.8). Позивач, вважаючи протиправною виплату допомоги у розмірі меншому ніж встановлено законодавством, звернулася до суду з даним позовом. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке. Ключовим питанням у цій справі є питання визначення в умовах воєнного стану розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, передбаченої нормами статей 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( Закон №3551-XII). Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2023 у справі № 560/8064/22 відступив від висновку щодо застосування положень статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, відповідно до якого правомірним є нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком № 540, та сформулював наступний висновок: « 1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей; (2)\~ Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону № 3551-ХІІ; (3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій; (4) Уряд в додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році; (5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ\~ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах: I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, Судова палата виходить із того, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.» Колегія суддів вважає, що наведені висновки мають бути застосовані також і до правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі, оскільки такий висновок також стосується і права позивача на виплату разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, яка передбачена положеннями статті 12 Закону №3551-ХІІ. Відповідно до статті 12 Закону № 3551-ХІІ щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Застосовуючи наведені вище висновки Верховного Суду, колегія суддів враховує, \~що на час виплати позивачці у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 12 Закону № 3551-XII та Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, тому для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій, до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовідносини у даній адміністративній справі є подібними правовідносинам у справі № 560/8064/22, в якій Верховний Суд вирішив відступити від попереднього правового висновку щодо вирішення спору, що стосується питання виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році. Таким чином правові висновки, сформульовані Верховним Судом у постанові від 13.06.2023 у справі №560/8064/22 мають бути враховані судом апеляційної інстанції при вирішенні даної справи, предмет спору якої є подібним предмету спору у справі №560/8064/22. Статтею 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. У даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції, яке ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку. Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Результат розгляду: granted