Рішення адміністративного суду від 2022-06-30 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просив стягнути кошти на користь УК у Вознесен.р-ні м.Зап./Вознес/18050400 (код одержувача 38025409) в Казначейство України (ЕАП) МФО 899998) податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 13 892,10 грн. (код платежу 18050400 на р/р UA778999980314090699000008007). В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що станом на день складення позовної заяви за відповідачем рахується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб. Платнику податку направлено податкову вимогу про сплату боргу, однак сума податкового боргу самостійно не сплачена. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 13 252,10 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 10 коп.), які зарахувати на користь УК у Вознесен.р-ні м.Зап./Вознес/18050400 (код одержувача 38025409), Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код платежу 18050400 на р/р UA778999980314090699000008007. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована невірним застосуванням судом першої інстанції норм ст. 102 ПК України, що регулюють питання строків давності та їх застосування. Позивач вважає, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року, а тому не можна вважати, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області пропущено строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу. Разом з цим, представником відповідача заявлено клопотання про заміну первісного відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 43143945) правонаступником Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 44118663). Суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання з огляду на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України № 893 від 30.09.2020 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, в тому числі Головне управління ДПС у Запорізькій області. Абзацом третім пункту 2 цієї постанови установлено, що права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи. Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, в тому числі й Головне управління ДПС у Запорізькій області. Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у Запорізькій області, затверджене наказом ДПС № 643 від 12.11.2020, Головне управління ДПС у Запорізькій області є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 43143945). Наказом ДПС № 755 від 24.12.2020 наказано розпочати з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893. Статтею 52 КАС України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Зважаючи на викладене, наявні правові підстави для здійснення заміни відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 43143945) правонаступником Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ 44118663). Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 18.05.2006, номер запису: 21030000000023074 та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області (Вознесенівське управління у м.Запоріжжі) з 18.05.2006. Основний вид діяльності відповідача за кодом КВЕД 45.20: Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний). 16.01.2012 фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Головного управління ДПС у Запорізькій області із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування (реєстраційний номер за даними податкового органу №003068 від 17.01.2012) з проханням перевести його на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2012, обравши 2 групу платників єдиного податку за ставкою податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати. За поданою заявою контролюючим органом нараховано в інтегрованій картці платника податків належні до сплати суми єдиного податку: - за грудень 2017 року по терміну сплати 20.12.2017 - 640,00 грн.; - за січень 2018 року по терміну сплати 20.01.2018 - 744,60 грн.; - за лютий 2018 року по терміну сплати 20.02.2018 - 744,60 грн.; - за березень 2018 року по терміну сплати 20.03.2018 - 744,60 грн.; - за квітень 2018 року по терміну сплати 20.04.2018 - 744,60 грн.; - за травень 2018 року по терміну сплати 20.05.2018 - 744,60 грн.; - за червень 2018 року по терміну сплати 20.06.2018 - 744,60 грн.; - за липень 2018 року по терміну сплати 20.07.2018 - 744,60 грн.; - за серпень 2018 року по терміну сплати 20.08.2018 - 744,60 грн.; - за вересень 2018 року по терміну сплати 20.09.2018 - 744,60 грн. Крім того, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] , за результатами якої складений Акт від 30.08.2018 №2918/08-01-50-07/ [NUMBER] . За висновками акту камеральної перевірки встановлено несплату (не перерахування) відповідачем сум авансових внесків з єдиного податку в порядку та строки відповідальність за несплату якого передбачена п. 122.1 ст. 122 ПК України (із змінами та доповненнями). На підставі висновків Акту камеральної перевірки від 30.08.2018 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0156925007 від 12.11.2018, яким до фізичної особи-підприємця [PERSON] застосовано штрафні санкції на суму 6 550,70 грн., яке направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручено 24.11.2018 (а.с.19). Разом з цим, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області направлено на адресу відповідача поштою податкову вимогу від 25.06.2018 №19613-50/829. Відповідно до податкової вимоги від 25.06.2018 загальна сума податкового боргу платника податків станом на 24.06.2018 становить 8 083,23 грн. Зазначена податкова вимога повернулась без вручення з відміткою поштової служби від 01.08.2018 «за закінченням терміну зберігання» (а.с.16). З інтегрованої картки платника податків вбачається, що податковий борг відповідача з моменту направлення податкової вимоги від 25.06.2018 №19613-50/829 не переривався (а.с.7-11). Оскільки сума податкового боргу не сплачена відповідачем у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із цим позовом. Суд першої інстанції відмовляючи в частині позовних вимог зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом 30.12.2020 (дата подання до відділення поштового зв`язку), проте просив суд стягнути з відповідача заборгованість з єдиного податку за період, що перевищує 1095 днів, а саме за грудень 2017 року по терміну сплати 20.12.2017 в розмірі 640,00 грн., а відтак зазначений податковий борг не підлягає стягненню в силу положень статей 101, 102 ПК України. Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Визначаючи межі перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині незадоволених позовних вимог, а тому судом апеляційної інстанції надається оцінка рішення суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині вирішених позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено. Суд апеляційної інстанції встановив, що контролюючим органом нараховано в інтегрованій картці платника податків належні до сплати суми єдиного податку, зокрема, за грудень 2017 року по терміну сплати 20.12.2017 - 640,00 грн., позов заявлений у грудні 2020 року, тобто поза межами 1095 днів. Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Згідно з п. 102.2 ст. 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: 102.2.1. податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; 102.2.2. посадову особу платника податків (фізичну особу платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили. У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п.102.4 ст.102 ПК України). Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак у податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Разом з тим Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 13.05.2020 № 591-IX внесені зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, пунктом 52-2 якого встановлено: На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу . Вказані положення неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому підлягають застосуванню. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року, а тому не можна вважати, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області пропущено строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу. Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору та є підставою для скасування судового рішення в частині незадоволених позовних вимог.

Результат розгляду: granted