Рішення адміністративного суду від 2023-03-07 00:00:00+02

17 червня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кулика Н.О. (далі Інспектор) серії БАБ № 714744 від 08 червня 2022 року про накладення стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122, частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2022 року у справі № 607/7570/22 у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова від 08 червня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає. У апеляційній скарзі [PERSON] просив зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що жодних доказів фіксації правопорушення відповідачем не вказані. Оскаржувана постанова не може слугувати належним та допустимим доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому звертає увагу, що його водійське посвідчення є дійсним, однак ні Інспектор, ні суд першої інстанції не перевірили належним чином цей факт. Додатково зазначає, що на даний час його посвідчення водія вже замінено на посвідчення нового зразка. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого. Як слідує із матеріалів справи, 08 червня 2022 року Інспектором було винесено постанову серії БАБ № 714744 від 08 червня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] у виді штрафу у розмірі 3400 грн на підставі частини 1 статті 122, частини 2 статті 126, частини 2 статті 36 КУпАП за те, що той 08 червня 2022 року о 20 год 10 хв по вул. С. Будного, 4а в м. Тернополі керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», днз [NUMBER] , здійснив стоянку на мості, після початку його прольотної споруди, чим порушив пункт 15.9 «в» Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП, та здійснював рух транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив пункт 2.1 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 126 КУпАП. Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами. Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП. При цьому позивач заперечує те, що здійснив стоянку в недозволеному місці. Окрім того, апеляційний суд зазначає, що позивачем на підтвердження дійсності свого посвідчення водія надано суду відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) від 09 листопада 2022 року, згідно з якою 24 листопада 1988 року Тернопільським МРЕВ УДАІ УМВС України в Тернопільській області на ім`я [PERSON] видано посвідчення водія серії [NUMBER] з правом керування транспортними засобами категорії В без терміну дії. Також зазначено, що 10 червня 2022 року територіальним сервісним центром № 6141 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) на ім`я [PERSON] видано посвідчення водія серії [NUMBER] з правом керування транспортними засобами категоріями В1, В з терміном дії до 10 червня 2052 року. Апеляційний суд звертає увагу, що позивачем на вимогу Інспектора було пред`явлено посвідчення водія серії [NUMBER] , однак Інспектором не було перевірено факт його дійсності. Таким чином, на думку апеляційного суду у Інспектора не було належних правових підстав для накладення на позивача [PERSON] штрафу у розмірі 3400 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП, а зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України). Згідно із приписами частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позов [PERSON] .

Результат розгляду: granted