Рішення адміністративного суду від 2023-04-20 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. 23 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), звернулося до суду першої інстанції з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ примусового виконання рішень) в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову ВП №63394532 від 11.11.2022 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн за повторне невиконання рішення суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог ГУ ПФУ в Одеській області зазначило про виконання, покладених на нього судовим рішенням, ухваленим у справі №420/4568/20, зобов`язань щодо перерахунку [PERSON] пенсії у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення. Поряд з цим, як указує позивач, ураховуючи, що за результатами проведення [PERSON] перерахунку пенсійних виплат, утворилась заборгованість в сумі 27 352,14 грн та ураховуючи відсутність коштів на її виплату, виконання рішення суду в повному обсязі відбудеться після виділення коштів із Державного бюджету України. Наполягаючи на протиправності оскаржуваної постанови, ГУ ПФУ в Одеській області вказує на неврахування державним виконавцем, обставин, що невиконання судового рішення в повному обсязі, пов`язано з поважними причинами. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року в задоволенні позову ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено. Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ в Одеській області не надало жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання згаданого вище судового рішення у зв`язку з відсутністю фінансування на ці цілі. Суд першої інстанції звернув увагу, що відповідні докази не направлялися і до відділу примусового виконання рішень. Також, суд першої інстанції зауважив на тому, що позивач не надав докази того, які заходи вживаються пенсійним органом для вирішення питання щодо виділення коштів та внесення відповідних змін до кошторису. Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірна постанова є законною, адже рішення суду не виконано в повному обсязі. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляції скаржник зазначав про неврахування судом першої інстанції обставин, що виплати пенсій здійснюються виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. За його поясненнями, фактична невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти, на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень, в порядку черговості їх прийняття. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, ГУ ПФУ в Одеській області не має. Крім того, скаржник звернув увагу на усталену практику Верховного Суду, згідно якої, невиконання судового рішення територіальними органами Пенсійного фонду України, в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансування та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Відділ примусового виконання рішень подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає про обґрунтованість висновків рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Мотиви відзиву узгоджуються з мотивами викладеними судом першої інстанції. ГУ ПФУ в Одеській області та Відділ примусового виконання рішень належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. ГУ ПФУ в Одеській області направило до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просить розглянути справу без участі його представника. Третій особі [PERSON] двічі направлялась повістка про виклик до суду, але поштовий конверт повернувся з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України. Фактичні обставини справи. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №420/4568/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення основного розміру, призначеної пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 20.12.2016 та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії в основному розмірі 77% грошового забезпечення, починаючи з 20.12.2016 з урахуванням виплачених сум. 07.08. 2020 \~Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/4568/20. 23.10. 2020 \~Відділом примусового виконання рішень, на підставі заяви та виконавчого листа № 420/4568/20 від 07.08.2020, відкрито виконавче провадження № 63394532 (а.с.63-64). 16.11.2020 до Відділу примусового виконання рішень надійшов лист ГУ ПФУ в Одеській області, яким повідомлено, що покладені зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 20.12.2016 по 30.07.2020 в сумі 27 352,14 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат, за рішеннями суду, з Державного бюджету України (а.с.69-73). 30.06. 2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 63394532 (а.с.74-75). 13.08. 2021 \~старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження № 63394532 з виконання виконавчого листа № 420/4568/20 від 07.08.2020 (а.с.78-79). 01.09.2022 \~до Відділу примусового виконання рішень надійшов лист ГУ ПФУ в Одеській області, яким повідомлено, що покладені зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 20.12.2016 по 30.07.2020 в сумі 27352,14 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України (а.с.80-81). 14.10. 2022 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень прийняв постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду (а.с.85-87). 09.11. 2022 до Відділу примусового виконання рішень знову надійшов лист ГУ ПФУ в Одеській області, де повідомлено про аналогічні обставини, що були викладені в попередніх листах щодо виплати заборгованості після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України (а.с.88-89). 11.11.2022 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень прийняв постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання рішення суду (а.с.90-92). Дана постанова отримана ГУ ПФУ в Одеській області 16 листопада 2022 року. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року від ГУ ПФУ в Одеській області було витребувано докази на підтвердження доводів щодо відсутності належного бюджетного фінансування для виконання судового рішення у справі №420/4568/20 та докази відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат. На виконання вимог даної ухвали суду апеляційної інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області надало суду витребувані докази. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її задоволення, з огляду на таке. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII), відповідно до статті 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно статті 5 даного Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). За приписами частин 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII 1 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Стаття 75 Закону №1404- VIII унормовує, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Як встановлено матеріалами справи, оскаржувана постанова про накладення на боржника штрафу, винесена державним виконавцем на підставі статей 63,75 Закону №1404-VIII, а саме: з мотивів повторного невиконання судового рішення без поважних причин. Суд першої інстанції погодився з таким рішенням державного виконавця, зазначивши про відсутність доказів, з боку боржника, які свідчать про наявність поважних причин, пов`язаних з невиконанням судового рішення. Колегія суддів вважає наведену позицію суду першої інстанції помилковою, адже відсутні підстави стверджувати, що боржником рішення суду не виконане взагалі та без поважних причин. На думку суду апеляційної інстанції, залишилася невиконаною лише та частина судового рішення, щодо якої існує окремий порядок його виконання. Як правильно зазначив скаржник, виконання судового рішення в повному обсязі, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету. Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України. З процитованої норми права випливає, що виплати пенсій здійснюються територіальними управліннями Пенсійного фонду України області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду не має. На вимогу суду апеляційної інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області надало докази відсутності належного бюджетного фінансування для виконання судового рішення у справі №420/4568/20, а саме: щодо виплати заборгованості в сумі 27 352,14 грн. Так, суд апеляційної інстанції, зокрема, дослідив лист Фінансово-економічного департаменту Пенсійного фонду України в якому зазначено, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2022 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 №1167, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, було передбачено 360,0 млн грн (в тому числі по Одеській області 41,7 млн грн), які використано в повному обсязі. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Також повідомлено, що бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік, на даний час, не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік після його затвердження. До того ж, ГУ ПФУ в Одеській області надало звіт про виконання бюджету за 2022 рік, план доходів і видатків ГУ ПФУ в Одеській області на 2022 рік, помісячний розпис доходів і видатків на 2022 рік. ГУ ПФУ в Одеській області також надало лист, звернений до Пенсійного фонду України, щодо виділення коштів для виплат за рішенням суду від 07.02.2023. У даному листі міститься прохання до Пенсійного фонду України сформувати бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України в сумі 27 352,14 грн., нарахованих на виконання рішення суду по справі №420/4568/20. Аналіз вказаних доказів дає підстави для висновку, що невиплата боржником у повному обсязі перерахованої пенсії не зумовлена його недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків. Окрім того слід акцентувати увагу, що відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. За таких обставин справи та правового регулювання випливає висновок, що негативні наслідки для боржника за невиконання рішення суду наступають лише у випадку, якщо це пов`язано з неповажними причинами, а відтак державний виконавець, на час прийняття рішення про накладення штрафу, має встановити такий факт. Колегія суддів враховує, що існує усталена практика Верховного Суду з вирішення подібних судових спорів. Так, в постанові від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20 Верховний Суд пояснив, що поважними, в розумінні норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин. Також колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі \~№420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що невиконання пенсійним органом судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. В наведених рішеннях, суд касаційної інстанції наголошував на тому, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це, на думку Верховного суду, не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Варто також відзначити, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, в \~постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 у справі №754/3105/17), невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Узагальнюючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за повторне невиконання судового рішення є протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно до приписів пунктів 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення: є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення \~норм процесуального права. У даному випадку, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до помилкового застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що положеннями частини 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Наведене свідчить про те, що у випадку, коли позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. За таких умов, заявлені вимоги ГУ ПФУ в Одеській області про відшкодування витрат зі сплати судового збору задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: granted