Рішення адміністративного суду від 2022-06-09 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила: - визнати протиправними та скасувати рішення Новомосковської міської ради № 1276 від 29.05.2020 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0, 305 га у власність для ведення особистого селянського господарства на [ADDRESS] . - визнати протиправним та скасувати рішення Новомосковської міської ради № 1388 від 25.09.2020 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1200 га у власність для ведення садівництва на [ADDRESS] . - зобов`язати Новомосковську міську раду Дніпропетровської області надати дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,305 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що план зонування м. Новомосковська фактично змінив вид використання площі землі на якій розташовано (город, що перебуває у фактичному довгостроковому використанні), а не цільове призначення земельної ділянки, що перебуває у використанні. Відзив від відповідача на адресу суду не надходив. Також, позивачем було подано клопотання про розгляд скарги за її участі в режимі відеоконференції. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне. Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріорітетним є швидке вирішення справи. Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні поданого позивачем клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, слід відмовити. Також, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. З правового аналізу зазначеної норми слідує, що необхідною умовою для розгляду справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції є призначення розгляду такої справи у відкритому судовому засіданні. Проте, в даному випадку, апеляційна скарга позивача підлягає розгляду в порядку письмового провадження, тобто за відсутності учасників справи (на підставі письмових матеріалів), у зв`язку із чим в задоволенні даного клопотання і в цій частині, слід відмовити. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав. Як було встановлено судом першої інстанції, 22.04.2021 року [PERSON] звернулась до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,305 га., розташованої за адресою [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Рішенням ХХVІІ сесії VII скликання № 1276 Новомосковської міської ради 29.05.2020 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,305 га., для ведення особистого селянського господарства, оскільки згідно Плану зонування території м. Новомосковська, затвердженого рішенням міської ради від 06.07.2018 № 656 зазначена земельна ділянка має обмеження - визначена під рекреаційну зону озеленених територій загального користування Р-3п. (Лист відділу містобудування та архітектури від 04.05.2020 № 189). 28.07.2021 [PERSON] звернулась до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га розташованої за адресою [ADDRESS] для ведення садівництва. Рішенням ХХІХ сесії VII скликання № 1388 Новомосковської міської ради від 29.09.2020 позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, оскільки відповідно до Плану зонування території м. Новомосковська, затвердженого рішенням ХV сесії VII скликання від 06.07.2018 № 656 зазначена земельна ділянка частково має обмеження - визначена до рекреаційної зони озеленених територій загального користування Р-3п (Лист відділу містобудування т архітектури від 14.08.2020 № 411). Не погодившись з правомірністю наведених рішень, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 29.05.2020 № 1276 та від 25.09.2020 № 1388 про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідають вимогам Земельного кодексу України. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до статті 121 Земельного кодексу України, громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в містах - не більше 0,10 га. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новомосковської міської ради ХV сесії VІІ скликання затверджено містобудівну документацію «План зонування території міста Новомосковськ Дніпропетровської області». Відповідачем надано до суду додаток № 2 до рішення сесії Новомосковської міської ради від 06.07.2018 № 656 зі схематичним планом по внесенню, запропонованих при громадському обговоренні, змін до плану зонування території м. Новомосковськ відповідно до топографо-геодезичної підоснови М 1:2000, зокрема із зображенням домоволодінь з [ADDRESS] . Відповідно до схематичного плану, частина площі бажаної позивачем для отримання відноситься до рекреаційної зони Р-3п, яка призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони Р-3п входять парки, сквери, бульвари та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо безпідставності тверджень позивача про те, що на земельній ділянці яка перебуває у її довгостроковому фактичному користуванні відсутні парки, сквери, бульвари та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих, а також будь-яка забудова, оскільки фактичне не користування земельними ресурсами для рекреаційних цілей не позбавляє можливості в подальшому використовувати її у майбутньому. Окрім того, як зазначає позивач, вищевказана земельна ділянка обробляється нею шляхом ведення особистого селянського господарства, що фактично позбавляє можливості використовувати її громадою за належністю. Відповідно ст. 19 Земельного кодексу України передбачено поділ земель на категорії за основним цільовим призначенням, зокрема на землі сільськогосподарського призначення, землі рекреаційного призначення, землі житлової та громадської забудови. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим. Згідно з положеннями ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). Отже, що частина земельної ділянки яку бажає отримати в подальшому у власність позивач відноситься до категорії рекреаційних зон озеленених територій загального користування, що унеможливлює передачу безоплатно у власність або користування за іншим цільовим призначенням (для ведення особистого селянського господарства або для ведення садівництва). Таким чином, проаналізувавши встановленні обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийняття відповідачем рішень № 1276 від 29.05.2020 року та № 1388 від 25.09.2020 року та відсутності правових підстав для їх скасування за наявності рішення № 656 від 06.07.2018 року. Крім того, колегія суддів зазначає, що в разі, якщо позивач вважає, що рішення Новомосковської міської ради XV сесії VII скликання № 656 від 06.07.2018 року, яким затверджений План зонування території м. Новомосковська, було порушено її право щодо віднесення земельної ділянки, якою вона користується до рекреаційної зони, остання не позбавлена права оскаржити вказане рішення у цій частині і вже після цього вирішувати питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied