Рішення адміністративного суду від 2023-03-16 00:00:00+02

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправними відмови відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4 у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з 01.09.2017 по 31.12.2021, і часу навчання у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984; визнати протиправною бездіяльність відповідача-1, відповідача-2, відповідача 3, відповідача-4 за рішеннями про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність у неї страхового стажу; зобов`язати відповідача-4 та відповідача-1 зарахувати додатково до страхового стажу позивача періоди з 01.02.2005 по 30.11.2005 та з 01.05.2006 по 31.12.2009, а також час догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021 і час навчання у вищому навчальному закладі з 31.07.1979 по 31.08.1979 та з 07.06.1984 по 26.06.1984; зобов`язати відповідача-1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за наданими позивачем документами; зобов`язати відповідача-4 та відповідача-1 призначити пенсію за віком з дня звернення позивача за її призначенням, а саме з 11.10.2021. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року позов задоволений частково: - визнані протиправними та скасовані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.02.2022 № 084050009870 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.04.2022 № 084050009870 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком. - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 01.02.2005 по 30.11.2005, період роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), час навчання час у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984. - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] на підставі наданих [PERSON] документів. - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 08.04.2022 про призначення пенсії після зарахування до страхового стажу [PERSON] періоду роботи у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 01.02.2005 по 30.11.2005, періоду роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), часу навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984 та складення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області акта фактичних обставин здійснення [PERSON] догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] . У задоволенні іншої частини позову відмовлено т. № 3 а.с. 53-60). Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1, відповідач-3 та відповідач-4 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року апеляційну скаргу відповідача-3 повернуто скаржнику, інші скарги призначені до розгляду. В обґрунтування скарг відповідачі зазначили, що в період роботи позивача у 2005-2009 роках за неї роботодавцем неповністю сплачені страхові внески, а тому підстави для зарахування цього періоду повністю відсутні. Стосовно періоду навчання вважали, що такий період позивачу зарахований відповідно до приписів чинного законодавства. В частині зарахування до страхового стажу часу догляду за пенсіонером, яка потребує постійного стороннього догляду, відповідачі вважали, що підстави для такого зарахування відсутні, оскільки зазначене не підтверджується відомостями з персоніфікованого обліку, а тому позивач у цей період часу не була застрахованою особою. У частині відмови в позові рішення суду не оскаржено. У відзиві позивача просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно до приписів статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ Позивач народилась 11 жовтня 1961 року. 10.01.2022 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку (т. № 1 а.с.33). До заяви позивачем долучені: копії Виписки з Акту МСЕК; диплом про навчання; довідки про заробітну плату; документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637); свідоцтво про народження дитини та ін. (т. № 1 а.с. 33). Відповідач-1 рішенням № 084050009870, яке датовано 18.01.2021, відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду позивача за дитиною до досягнення нею трирічного віку через відсутність документів, які підтверджують факт такого догляду. Також відповідач 1 у своєму рішенні зазначив, що період роботи з квітня 1988 року по березень 1992 згідно з довідкою про заробітну плату від 04.01.2022 № 2/1 можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів акту зустрічної перевірки (т. № 1 а.с. 65). 16.02.2022 позивач повторно звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку, до якого додала оновлений перелік документів, що міститься у розписці-повідомленні від 16.02.2022 № 1052, виданому відповідачем 1 (т. № 1 а.с. 35). За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані відповідачем-1 на розгляд відповідачу-3. Рішенням від 22.02.2022 № 084050009870 відповідач-3 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність у неї страхового стажу (замість 28 років у позивача за даними відповідача 3 наявні 18 років 3 місяці 1 день). Поряд із цим, відповідач 3 відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача таких періодів: періоду догляду за дитиною до трирічного віку (відсутня відмітка у свідоцтві про народження щодо видачі паспорта); періоду роботи згідно з довідкою від 04.01.2022 № 01/01, виданою кооперативом «Фантазія» (відсутній наказ про звільнення та частково дані індивідуальних відомостей про застраховану особу (трудова книжка відсутня)); періоду догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу за вказаний період. (т. № 1 а.с. 68) У подальшому у зв`язку з тимчасовим переїздом до м. Тернополя та через набуття з 06.03.2022 статусу внутрішньо переміщеної особи позивач 08.04.2022 звернулась до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням шістдесятирічного віку. За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи передані відповідачем-2 на розгляд відповідачу-4. Рішенням відповідача-4 від 15.04.2022 № 084050009870 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку (т. № 1 а.с. 71). Мотивуючи вказану відмову, відповідач 2 зазначив, що до страхового стажу не зараховано період догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.09.2017 по 31.01.2022, оскільки відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу за вказаний період (т. № 1 а.с. 71). Рішення відповідача 4 від 15.04.2022 № 084050009870 було доведено до відома позивача відповідачем 2 шляхом надсилання відповідного листа від 21.04.2022 № 1900-0213-8/11555 (т. № 1 а.с. 70). Крім того, 24.03.2022 позивач подала відповідачу-2 скаргу, в якій просила: 1) провести службову перевірку, якою встановити факт порушення Присяги державного службовця з підстав протизаконних дій та протиправної діяльності начальником відділу призначення пенсії [PERSON] ; 2) переглянути та скасувати рішення від 18.01.2021 № 084050009870 про відому у призначенні пенсії; 3) визнати дії протизаконними, а бездіяльність дискримінаційною та протиправною; 4) передати документи для перевірки іншому органу для призначення позивачу пенсії (т. № 1 а.с. 86-89). Листом від 08.04.2022 № 1346-1397/Б-02/8-1900/22 відповідач-2 поінформував позивача, що до її страхового стажу враховано такі періоди: з 01.09.1979 по 06.06.1984 навчання; з 17.08.1984 по 28.03.1988 робота; з 01.01.2000 по 31.12.2009 робота за даними, що містяться в індивідуальних відомостях про страхову особу форми ОК-5 (т. № 1 а.с. 90-91). Також у листі від 08.04.2022 № 1346-1397/Б-02/8-1900/22 відповідачем-2 зазначено, що до страхового стажу роботи позивача не врахований період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку через відсутність документів, що підтверджують факт такого догляду. Період роботи з квітня 1988 по березень 1992 року, за позицією відповідача 2, можна зарахувати після надходження результатів акту зустрічної звірки. У свою чергу, період догляду за особою з інвалідністю з 01.09.2017 по 31.01.2022 не підлягає відповідному зарахуванню, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Окремо відповідач 2 зауважив, що до документів про призначення пенсії позивач не долучила трудову книжку (т. № 1 а.с. 90-91). Додатково відповідач-2 у листі від 08.04.2022 № 1346-1397/Б-02/8-1900/22 поінформував позивача, що при підготовці рішення про відмову у призначенні пенсії допущена помилка в даті його винесення, а саме: зазначено « 18.01.2021» замість « 18.01.2022». Невідповідність дати усунуто (т.1, а.с.91). Не погоджуюсь з рішеннями відповідачів про відмову у призначенні їй пенсії за віком, позивач звернулась до суду з цим позовом. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган на виконання положень ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV повинен був зарахувати до страхового стажу позивача певні періоди її роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), оскільки зазначені періоди підтверджуються індивідуальні відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (даними персоніфікованого обліку), однак протиправно відмовив у вчиненні відповідних дій. Стосовно зарахування до страхового стажу періоду навчання суд зазначив, що до страхового стажу позивача врахований період навчання в Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 01.09.1979 по 06.06.1984. Поряд із цим, згідно з Архівною довідкою від 23.11.2021 № 39-114/2935, виданою Національним університетом «Запорізька політехніка», позивач Наказом від 31.07.1979 № 1029 була зарахована студентом першого курсу з 01.09.1979 та відповідно відрахована з інституту у зв`язку з завершенням повного курсу навчання з 26.06.1984. Отже, незарахованим залишився період навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984, який і підлягає зарахуванню. В частині зарахування до страхового стажу часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021 суд зазначив, що, оскільки Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду позивачем за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] як основоположний документ пенсійним органом не складався, відсутні правові підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу позивача. Разом з тим суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача-1 скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] на підставі наданих позивачем документів, оскільки факт догляду позивачем за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021, є беззаперечним. Вимоги позивача про зобов`язання призначити їй пенсію за віком з дня звернення за її призначенням, а саме з 11.10.2021, суд вважав передчасними, оскільки пенсійному органу слід перевірити сукупну достатність у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, з урахуванням попередніх висновків суду, а тому зобов`язав відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення їй пенсії за віком. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Згідно з частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У зв`язку з цим справа переглядається лише в оскарженій частині, тобто стосовно задоволених вимог, оскільки в частині відмови в позові рішення суду не оскаржено. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-ІV). Згідно з частинами 1-4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. За приписами частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років. Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача. Позивач у період з 01.09.2003 по 30.11.2005 перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (індивідуальний податковий номер [NUMBER] ), який був зареєстрований платником єдиного податку (т. № 1 а.с. 29). Натомість вказаний період роботи пенсійним органом не зарахований до страхового стажу позивача у повному обсязі (незарахованим залишився період з 01.02.2005 по 30.11.2005) з підстав лише часткової сплати у вказаний проміжок часу страхових внесків. Крім того, у період з 01.04.1988 по 31.10.2008 позивач працювала в Кооперативі «Фантазія» на постійній основі закрійником та за другою професією (з 01.07.1988) кравцем. Починаючи з 01.11.2008, позивач працювала у даному кооперативі за потреби. Зазначене підтверджується наявною у матеріалах справи копією уточнюючої довідки від 08.04.2022 № 01/04 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданою Кооперативом «Фантазія» (т. № 1 а.с. 192) та даними трудової книжки позивача (т. № 1 а.с. 175-178). З 01.11.2008 позивач обрана головою Кооперативу «Фантазія» з виконанням обов`язків періодично на громадських засадах. (т. 1, а.с. 192). Період роботи позивача у Кооперативі «Фантазія» зарахований до страхового стажу позивача не в повному обсязі. Зокрема, час з 01.05.2006 по 31.12.2009 врахований пенсійним органом також пропорційно обсягу сплачених страхових внесків. З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків. Також, згідно з п. 2.1 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. \~\~\~\~\~\~\~ Отже, належними доказами підтвердження страхового стажу можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до Довідки форми ОК-5 (Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) із заробітної плати позивача, яка нараховувалась та виплачувалась їй фізичною особою-підприємцем [PERSON] (індивідуальний податковий номер [NUMBER] ) у період з 01.02.2005 по 30.11.2005, відраховувались страхові внески у повному обсязі. Крім того, суд враховує, що відповідно до довідки від 10.01.2022 № б/н про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, страхові внески сплачені до Пенсійного фонду України та до Державної податкової служби України (т. № 1 а.с. 29). За таких обставин колегія суддів погоджує висновок суду першої нстанції, що пенсійний орган на виконання положень ст. 24 Закону № 1058-IV повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи з 01.02.2005 по 30.11.2005, однак протиправно відмовив у вчиненні відповідних дій. Стосовно періоду роботи позивача у Кооперативі «Фантазія» з 01.05.2006 по 31.12.2009, який остання також просить зарахувати до її страхового стажу, суд зазначає таке. Відповідно до відомостей Довідки форми ОК-5 (Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) із заробітної плати позивача, яка нараховувалась та виплачувалась їй у Кооперативі «Фантазія» у період з 01.05.2006 по 31.12.2009, страхові внески сплачувались не систематично. Зокрема у 2006 році за повний робочий день факт відповідної сплати мав місце лише у травні. У 2007 році страхові внески сплачувались за лютий-березень, травень-червень та, відповідно, серпень-грудень 2007 року. У 2008 році страхові внески відраховувались із заробітної плати у січні-лютому, квітні-травні, липні, вересні-жовтні. У 2009 році страхові внески за повний робочий день із заробітної плати позивача були сплачені роботодавцем лише у грудні відповідного року. Доводи щодо сплати страхових внесків із заробітної плати позивача за інший спірний період не знайшли свого документального підтвердження (т. № 1 а.с. 196-198). З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пенсійний орган на виконання положень ст. 24 Закону № 1058-IV повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи у Кооперативі «Фантазія» (травень 2006 року; лютий-березень, травень-червень, серпень-грудень 2007 року; січень-лютий, квітень-травень, липень, вересень-жовтень 2008 року; грудень 2009 року), однак протиправно відмовив у вчиненні відповідних дій. Таким чином, позов у даній частині, на переконання суду, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині періоду позивача у Кооперативі «Фантазія», в якому сплачувались страхові внески. Отже, позов у цій частині судом першої інстанції задоволений правильно. Доводи апелянта (відповідача-4), що за вказані періоди не повністю сплачені страхові внески, спростовуються відомостями, зазначеними в довідці форми ОК-5, оскільки судом зобов`язано пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача лише ті періоди роботи, за які сплачені страхові внески. Стосовно зарахування до страхового стажу періоду навчання. За приписами п. «д» ч. 1 ст. \~56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Крім того, згідно п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Так, судом встановлено, що до страхового стажу позивача врахований період навчання в Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 01.09.1979 по 06.06.1984 (т. № 1 а.с. 218). Разом з тим згідно з Архівною довідкою від 23.11.2021 № 39-114/2935, виданою Національним університетом «Запорізька політехніка», позивач Наказом від 31.07.1979 № 1029 була зарахована студентом першого курсу з 01.09.1979 та, відповідно, відрахована з інституту у зв`язку з завершенням повного курсу навчання з 26.06.1984 (т. 1, а.с. 15). Зазначене підтверджується відомостями диплому, який виданий позивачу 26.06.1984. (т. № 1 а.с. 16) Отже, незарахованим залишився період навчання у Запорізькому машинобудівельному інституті ім. В.Я. Чубаря з 07.06.1984 по 26.06.1984, який і підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції. \~ Стосовно часу догляду за пенсіонером, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, з 01.09.2017 по 31.12.2021 суд зазначає таке. Згідно з пунктом 9 статті 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства Відповідно до п. 2 статті 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону. Позивач зазначає, що спірний період часу здійснювала догляд за своєю сестрою інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] , яка народилась [INFO] , тобто у спірний період вже досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058. (т. № 1 а.с. 42) Зазначене підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 06.01.2022 № 73, копіями Висновків лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І та ІІ групи внаслідок психічного розладу від 27.09.2017 № 4595, від 23.03.2018 № 1653, від 26.09.2018 № 4330, від 20.03.2019 № 1169, від 11.09.2019 № 3473, від 16.03.2020 № 659, від 22.09.2020 № 1868, від 16.03.2021 № 524, від 23.09.2021, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складених соціальним інспектором (т. № 1 а.с. 41-60, 63-64). Разом з тим відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (т. № 1 а.с. 63-64) позивач відповідну допомогу отримувала у грудні 2018 червні 2021 року. Відомості про виплату зазначеної допомоги з вересня 2017 по листопад 2018 року у зазначеному реєстрі відсутні. У зв`язку з цим саме цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки повністю відповідає положенням пункту 9 статті 11 Закону № 1058. Стосовно відсутності зазначених відомостей у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на що посилаються відповідачі, колегія суддів зазначає, що за приписами п. 2 статті 14 Закону № 1058 страхувальником в даному випадку є орган, який виплачує соціальну допомогу, тобто Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району. З огляду на положення частини 1 статті 21 Закону № 1058 саме страхувальник повинен направляти до реєстру відповідні відомості щодо виплати особі певної допомоги, проте у спірних правовідносинах УСЗН Запорізької міської ради по Вознесенівському району цього не зробило, у зв`язку з чим такі відомості у Реєстрі і відсутні. Посилання з цього приводу апелянтів на положення частині 1 статті 16 Закону № 1058 щодо наявності в особи права 1) отримати в установленому законодавством порядку свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; 3) вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку, є безпідставними, оскільки цим правам не кореспондує обов`язок саме застрахованої особи формувати інформаційну базу системи персоніфікованого обліку (ч. 2 ст. 16 Закону № 1058). Крім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Апеляційний суд з цього приводу вважає необхідним зауважити, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 цього рішення). При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЕСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п. 71). Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують право позивача на зарахування до страхового стажу часу догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, [PERSON] , дата народження [INFO] , в період з грудня 2018 року по червень 2021 року. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов у цій частині, відмовив у зарахуванні періоду догляду до страхового стажу з підстав нескладення акту фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] та зобов`язав відповідача-1 скласти такий акт. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на положення п. «є» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, відповідно до якого до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Разом з тим згідно з п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Натомість суд першої інстанції не звернув увагу на те, що пунктом 9 статті 11 Закону № 1058 спірні правовідносини врегульовані по-іншому, у зв`язку з чим у цих правовідносинах застосуванню підлягають саме положення Закону № 1058, а не № 1788, як правильно зазначають у своїх доводах апелянти. Водночас приписи пункту 10 Порядку № 637 про можливість підтвердження часу догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, актом обстеження фактичних обставин здійснення такого догляду прийняті саме на виконання положень п. «є» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, оскільки повністю повторюють формулювання саме цієї норми, а тому застосуванню у спірних відносинах також не підлягають. У зв`язку з цим рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скласти акт фактичних обставин здійснення догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу [PERSON] на підставі наданих [PERSON] документів та повторно розглянути заяву [PERSON] від 08.04.2022 про призначення пенсії після складення такого акта підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову в позову. Разом з тим, як зазначалось вище, позивачем у частині відмови в позові апеляційна скарга не подавалась, а тому суд позбавлений права переглянути рішення суду в цій частині. Проте колегія суддів вважає необхідним відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України змінити рішення суду шляхом доповнення абзацу 5 резолютивної частини рішення зобов`язанням відповідача-1 при повторному розгляді заяви позивача врахувати висновки суду апеляційної інстанції у частині зарахування до її страхового стажу часу догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, [PERSON] , дата народження [INFO] , в період з грудня 2018 року по червень 2021 року. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ За таких обставин, враховуючи наведені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції у зазначеній вище частині неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з відмовою в позові у скасованій частині, а також зміні з доповненням абзацу п`ятого резолютивної частини словами, що повторний розгляд заяви позивача пенсійний орган повинен здійснити також із врахуванням висновків суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial