Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: - визнати протиправним бездіяльність [INFO], що полягає в нереагуванні на звернення позивача щодо надання довідки про грошове забезпечення в ГУ ПФУ в м. Києві з усіма видами надбавок, доплат, підвищень та премії, які йому нараховувались на час звільнення - березень 2005 року і протягом цього періоду - до 31 грудня 20017 року включно та зобов`язати надати довідку в ГУ ПФУ в м. Києві відповідно до видів грошового забезпечення (надбавках, доплатах, підвищень та премій): надб. за кв. категорію, лікар-хірург, вища - 10%, надбавка за особливо важливі завдання - 50%, ноус військ.-мед. складу за небезпечні та важкі умови служби - 7,5 %, премія - 10 %, основний розмір пенсії: 90% грошового забезпечення (вислуга років - 35), які позивачу нараховувались на час звільнення (березень 2005 року) і протягом цього періоду - до 31 грудня 2017 року включно відповідно до пенсійної справи № ФА 139093 та чинного законодавства України для перерахування нового розміру пенсії з 01 січня 2018 року; - визнати протиправним бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві, що полягає в нереагуванні на звернення позивача щодо проведення перерахунку пенсії з усіма видами надбавок, доплат, підвищень та премії, які мені нараховувались на час звільнення (березень 2005 року) і протягом цього періоду - до 31 грудня 2017 року включно та зобов`язати зробити перерахунок пенсії та здійснити відповідні перераховані виплати з 01 січня 2018 року згідно із новою переробленою довідкою наданою [INFO] (основний розмір пенсії: 90% грошового забезпечення - вислуга років - 35) відповідно до чинного законодавства України у розмірі 100% виплат розміру перерахованої пенсії та без обмежень в розмірах та у строках виплат. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2022 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність [INFO], що полягає у нерозгляді рапорту [PERSON] від 26 травня 2021 року, направленого засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року, про підготовку оновленої довідки з усіма видами надбавок, доплат, підвищень та премій, які [PERSON] отримував 23 березня 2005 року і протягом цього періоду включно по грудень 2017 року та направити до ГУ ПФУ в м. Києві та провести перерахунок пенсії позивача у відповідності з діючими нормативно-правовими актами; зобов`язано [INFO] розглянути рапорт [PERSON] від 26 травня 2021 року, направленого засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року, про підготовку оновленої довідки з усіма видами надбавок, доплат, підвищень та премій, які [PERSON] отримував 23 березня 2005 року і протягом цього періоду включно по грудень 2017 року та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та провести перерахунок пенсії позивача у відповідності з діючими нормативно-правовими актами; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві що полягає у не розгляді рапорту [PERSON] від 26 травня 2021 року, направленого засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року, про проведення перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року та здійснення відповідних перерахувань виплати включно з 01 січня 2018 року згідно із новою довідкою про розмір грошового забезпечення, наданою [INFO] відповідно до чинного законодавства України, у розмірі 100 % виплат розміру перерахованої пенсії та без обмежень в розмірах та у строках виплат; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві розглянути рапорт [PERSON] від 26 травня 2021 року, направленого засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року, про проведення перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року та здійснення відповідних перерахувань виплати включно з 01 січня 2018 року згідно із новою довідкою про розмір грошового забезпечення, наданою [INFO] відповідно до чинного законодавства України, у розмірі 100% виплат розміру перерахованої пенсії та без обмежень в розмірах та у строках виплат; в решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років від 01 січня 2018 року пенсія позивача обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років (50%); основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення за 35 рокі вислуги; встановлено поетапну виплату до 2020 року підвищення пенсії. Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років від 01 грудня 2017 року пенсія позивача обчислена із сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, надб. за кв. категорію лікар-хірург, вища 10%, надбавка за особливо важливі завдання 50%, нуос військ.-мед. складу за небезпечні та важкі умови служби 7,5%, премія 10%% основний розмір пенсії 90%. Рапортом від 26 травня 2021 року, направленого до [INFO] засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року відповідно до наявної в матеріалах справи копії фіскального чеку, позивач просив підготувати оновлену довідку з усіма видами надбавок, доплат, підвищень та премій, які позивач отримував 23 березня 2005 року і протягом цього періоду включно по грудень 2017 року та направити до ГУ ПФУ в м. Києві та провести перерахунок пенсії позивача у відповідності з діючими нормативно-правовими актами. Рапортом від 26 травня 2021 року, направленого до ГУ ПФУ в м. Києві засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року відповідно до наявної в матеріалах справи копії фіскального чеку, позивач просив провести перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року та здійснити відповідні перераховані виплати включно з 01 січня 2018 року згідно із новою довідкою про розмір грошового забезпечення, наданою [INFO] відповідно до чинного законодавства України у розмірі 100 % виплат розміру перерахованої пенсії та без обмежень в розмірах та у строках виплат. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, що полягає в нереагуванні на звернення позивача, останній звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав. Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, мотивував своє рішення тим, що відповідачами безпідставно не надано відповіді на рапорти позивача, направлені відповідачам засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року. Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України «Про звернення громадян» (надалі - Закон). За приписами статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Отже, згаданим вище Законом України «Про звернення громадян» передбачено обов`язок адресатів звернень об`єктивно і вчасно розглядати їх у строк, що не може перевищувати 45 днів, та повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Як вже було зазначено вище, 26 травня 2021 року позивач засобами поштового заявку направив відповідачам рапорти про оформлення довідки про розмір грошового забезпечення та здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі такої довідки відповідно. Водночас, як вірно було встановлено судом першої інстанції та апелянтом не спростовано, вказані рапорти позивача не були розглянуті у визначений Законом України «Про звернення громадян» строк та позивача в порушення вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про звернення громадян» не повідомлено про результати розгляду таких рапортів. Вказане свідчить, що відповідачами безпідставно не надано відповідь на рапорти позивача, направлені ним засобами поштового зв`язку 26 травня 2021 року. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльність відповідачів, що полягає в нереагуванні на звернення позивача щодо надання довідки про грошове забезпечення в ГУ ПФУ в м. Києві та здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі такої довідки відповідно, а також зобов`язання відповідачів вчинити конкретну дію, а саме, розглянути подані позивачем рапорти від 26 травня 2021 року. Доводи апелянта, які полягають у тому, що у позивача відсутні правові підстави для перерахунку його пенсії, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції оскаржуваним рішенням не було визначено такого права, а лише, в частині щодо ГУ ПФУ в м. Києві, визнано протиправною бездіяльність останнього, що полягає в нереагуванні на звернення позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки та зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві розглянути поданий позивачем рапорт від 26 травня 2021 року. Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Також, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010). Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied