Рішення адміністративного суду від 2022-07-20 00:00:00+03

Приватне підприємство «Северин» (далі - позивач, ПП «Северин») звернулось у суд з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.09.2020 №0000603201 та від 23.10.2021 №8255/23-00-09-01 про застосування штрафних санкцій. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що додані до спірних рішень розрахунки містять лише загальну суму штрафу без конкретизації; на момент перевірки всі витратоміри/рівнеміри-лічильники в наявних у позивача резервуарах були наявні та належним чином зареєстровані; порушено порядок проведення перевірки, оскільки фактично перевірка проведена на 1 об`єкті, тоді як наказом на проведення перевірки передбачено її здійснення на чотирьох об`єктах фактичного здійснення господарської діяльності. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 позов задоволено. Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що ПП «Северин» в порушення вимог законодавства не зареєстрував у визначені строки витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, а також не надавав щоденних даних про фактичні залишки пального та про його обсяг після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі. У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав. Судом установлено, що 27.07.2021 ГУ ДПС у Черкаській області видано наказ №810 про проведення фактичної перевірки ПП «Северин» за місцями фактичного провадження діяльності за адресами: Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Іваньки, вул. Клопотовського, 1; Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 171; Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Нестерівка, вул. Одеська, 22; Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Піонерська, 1 А, - з 27.07.2020, тривалістю 10 діб. На підставі вказаного наказу та направлень від 27.07.2020 №№285-288 службові особи відповідача здійснили фактичну перевірку діяльності позивача, за наслідками якої складений акт від 06.08.2020 №115/23-00-32-0122/31344923 (далі - Акт перевірки). Згідно з Актом перевірки встановлено, що: - на ПП «Северин» за адресами фактичного здійснення діяльності: Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Іваньки, вул. Клопотовського, 1; Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 171; Черкаська обл., Маньківський р-н, с. Нестерівка, вул. Одеська, 22; Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Піонерська, 1 А, - при візуальному огляді АЗС було встановлено наявність рівномірів/витратомірів-лічильників рівня товарів (продукції) у резервуарі. Водночас згідно з даними бази АІС Податковий блок установлено, що реєстрація зазначених рівномірів/витратомірів-лічильників на акцизних складах №1004110, №10004111, №1004112, №1004113 відбулась 20.07.2020; - ПП «Северин», як розпорядник акцизних складів, не надавало щоденних даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі на акцизних складах №1004110 з 01.04.2020 до 26.07.2020, №10004111 з 01.04.2020 до 25.07.2020, №1004112 з 01.04.2020 до 25.07.2020, №1004113 з 01.04.2020 до 27.07.2020. Вищевказане є порушенням пп.пп. 230.1.2, 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідальність за що передбачена нормами п.п. 128-1.1, 128-1.3 ст. 128 цього кодексу. На підставі Акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 08.09.2020 №0000603201, яким за порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 1300000,00 грн, та №0000613201, яким за порушення пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 467000,00 грн. За наслідками адміністративного оскарження рішенням Державної податкової служби України від 13.09.2021 №20855/6/99-00-06-03-01-01 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 08.09.2020 №0000603201, а податкове повідомлення-рішення від 08.09.2020 №0000613201 скасовано в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 440000,00 грн, в іншій частині залишено без змін. У зв`язку з викладеним, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.10.2021 №8255/23-00-09-01, яким за порушення пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 27000,00 грн. Не погоджуючись із податковими повідомленнями рішеннями від 08.09.2020 №0000603201 та від 23.10.2021 №8255/23-00-09-01, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що ані Акт перевірки, ані оскаржувані податкові повідомлення-рішення з розрахунками не містить обґрунтування застосування відповідної суми штрафу із зазначенням конкретних дат та місць допущених порушень, а тому штрафні санкції застосовано необґрунтовано; податкове повідомлення-рішення №8255/23-00-09-01 прийняте поза межами встановленого ПК України строку. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного. Згідно з п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку. Поняття акцизного складу визначено у пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а саме: акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території, розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу. Відповідно до пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального. Підпунктом 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу. Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників. Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу. Таким чином, вимоги ст. 230 ПК України стосуються суб`єктів господарювання, які є розпорядниками акцизних складів. Що стосується обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, то п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року. Відповідно до п. 128-1.1. ст. 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового. Крім того згідно з пп. 230.1.3. п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С. Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою. Дані про фактичні залишки пального на перший та останній дні календарного місяця та про обсяг обігу пального за звітний календарний місяць формуються розпорядниками акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, після проведення останньої операції з обігу пального у звітному календарному місяці, але не пізніше 23 години 59 хвилин останнього дня звітного календарного місяця, до початку здійснення операцій з обігу пального у день, що настає за таким останнім днем звітного календарного місяця, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 15 календарних днів, що настають за останнім днем звітного календарного місяця. На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про: - обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі; - добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі; - добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу). Апелянт стверджує, що податкове повідомлення-рішення №0000603201 застосоване із розрахунку 20000,00 грн за кожний із 16 несвоєчасно зареєстрованих рівномірів у резервуарах для зберігання пального та 20000,00 грн за кожний несвоєчасно зареєстрований витратомір на 49 паливо роздавальних колонках. Водночас Акт перевірки містить опис, що реєстрація рівномірів/витратомірів-лічильників відбулась 20.07.2020 лише на чотирьох акцизних складах №1004110, №10004111, №1004112, №1004113. Проте цей акт не містить інформації про загальну кількість резервуарів для зберігання пального та кількість паливно-роздавальних колонок, що є визначальним для застосування відповідальності у разі відсутності їх обладнання рівнемірами/витратомірами-лічильниками. Також колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів наявності у позивача 16 несвоєчасно зареєстрованих рівномірів у резервуарах для зберігання пального та 49 несвоєчасно зареєстрованих витратомірів (паливо роздавальних колонок). Крім того, згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення №8255/23-00-09-01, штрафні санкції застосовані за 27 неподаних звітів по акцизних складах №1004110, №10004111, №1004112, №1004113. Проте такий розрахунок та матеріали справи не містять обґрунтування застосування саме вказаної суми штрафу із зазначенням конкретних дат та місць допущених порушень. Ураховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано до позивача санкції із розрахунку 20000,00 грн за кожний із 16 несвоєчасно зареєстрованих рівномірів у резервуарах для зберігання пального та 20000,00 грн за кожний несвоєчасно зареєстрований витратомір на 49 паливо-роздавальних колонках. При цьому відповідач, у порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних рішень. Судова колегія також уважає за необхідне зазначити, що складом правопорушення, визначеного п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, за яке передбачена фінансова санкція, є необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі. Водночас указана норма та інші положення ст. 128-1 ПК України не передбачають відповідальності за порушення строку реєстрації зазначених рівнемірів та витратомірів, оскільки підставою для відповідальності є саме відсутність реєстрації такого обладнання. Водночас у ході перевірки контролюючим органом було встановлено наявність на акцизному складі витратомірів/рівнемірів-лічильників рівня нафтопродуктів, невідповідність цього обладнання вимогам чинного законодавства в Акті перевірки не зафіксовано. На час проведення фактичної перевірки витратоміри/рівнеміри-лічильники були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, що підтверджується матеріалами справи, в т.ч. Актом перевірки, та не заперечується ГУ ДПС у Черкаській області. Викладене свідчить, що позивач не допустив порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, за яке п. 128-1.1 ст. 128-1 цього Кодексу передбачена відповідальність, оскільки на момент фактичної перевірки обладнання було зареєстроване, а, як було встановлено вище, відповідальності за несвоєчасну реєстрацію витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі положеннями п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України не передбачено. Зважаючи на викладене, апеляційний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Приписи ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Водночас ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 апелянту відстрочено сплату судового збора за подання апеляційної скарги на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до положень статей 3 та 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон) судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на те, що предметом позову є податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на загальну суму 1327000 грн, позовні вимоги є вимогами майнового характера. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збора за подання адміністративного позову майнового характера, який подано юридичною особою, складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Положеннями частини 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2021 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн. З огляду на викладене, а також ураховуючи те, що відповідно до положень статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збора за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, постановленого за результатами розгляду позову, складає 29857,50 грн (19905,00 грн х 150%). Зважаючи на те, що станом на час прийняття цієї постанови судовий збір за подання апеляційної скарги відповідачем не сплачено, необхідним є його стягнення зі скаржника.

Результат розгляду: granted