Рішення адміністративного суду від 2022-04-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення і сплати з 01.04.2019 року пенсії по інвалідності з урахуванням основного розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення та в обмеженні граничним розміром в сумі 20370,79 грн., та відмови сплачувати позивачу пенсію по інвалідності з 01.04.2019 року в розмірі фактично нарахованої відповідачем суми 35083,91 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачувати з 01.04.2019 року пенсію по інвалідності з урахуванням основного розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення та в розмірі фактично нарахованої суми 35083,91 грн. з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а з 01.10.2020 року з урахуванням основного розміру 100% відповідних сум грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії"), без обмеження граничним розміром в сумі 20370,79 грн. і сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом, та з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія позивачу була призначена у розмірі 90% від відповідного грошового забезпечення. Під час перерахунку з квітня 2019 року пенсії Управлінням зменшено відсотковий розмір пенсії та застосовано обмеження виплати максимальним розміром. Позивач вказує, що порядок та розмір пенсії військовослужбовців та прирівняних до них осіб врегульований Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і можуть коригуватись виключно шляхом внесення змін до цього закону та законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Органом пенсійного фонду проігноровано висновки Конституційного Суду України, якими визнано неконституційними норми закону, спрямовані на обмеження максимальним розміром пенсії вказаної категорії осіб. У тому числі, відповідачем протиправно залишено поза увагою, що відсотковий показник пенсії визначається під час її призначення та є незмінним під час перерахунку соціальних виплат. З огляду на те, що дії Управління фактично нівелюють соціальною гарантією держави забезпечити належні умови пенсійного забезпечення, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення і сплати [PERSON] з 01.04.2019 року пенсії по інвалідності з урахуванням основного розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення та в обмеженні граничним розміром сумі та відмови сплатити позивачу пенсію по інвалідності з 01.04.2019 року в розмірі фактично нарахованої відповідачем суми. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності [PERSON] з 01.04.2019 року з урахуванням основного розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення та в розмірі фактично нарахованої суми з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, та з 01.10.2020 року з урахуванням основного розміру 100% відповідних сум грошового забезпечення та в розмірі фактично нарахованої суми з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження розміру пенсії позивача до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 06.12.2016 року № 1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені частиною 7 статті 43 Закону від 09.04.1992 року №2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016. Акцентуючи увагу на тому, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону, враховуючи спеціальний характер Закону України №2262-XII по відношенню до спірних правовідносин, суд першої інстанції визначив, що під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення. Натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної вислуги років, є незмінним. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи та чинним положенням як Закону України від 09.04.1992 року №2262-XI так і Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI в частині визначення розміру пенсії відповідної категорії осіб та меж виплати пенсії, наявність обов`язку органу щодо врахування норм цих актів при обчисленні і виплаті пенсії. У відзиві на апеляційну скаргу [PERSON] посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, [PERSON] з 1991 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія позивачу була призначена у розмірі 90% від відповідного грошового забезпечення. Відповідно до посвідчення Серії [NUMBER] , виданого 25.09.2020 року, позивач є особою з інвалідністю 1 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року по справі №420/13429/20, яке набрало законної сили 09.03.2021 року, зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії. 04.03.2021 року Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення суду по справі №420/13429/20 видано на ім`я позивача Довідку за №ЮО103196 про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019 року, у тому числі: посадовий оклад 9870 грн., оклад за військовим званням (генерал-лейтенант) 1620 грн., відсоткова надбавка за вислугу років (50%) 5745 грн., надбавка за особливості проходження служби (65%) 11202,75 грн., надбавка за таємність (20%) 1974 грн., премія (35%) 3454,5 грн., всього 33866,25 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року по справі №420/8679/21, яке набрало законної сили 02.08.2021 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 року на підставі довідки №ЮО103169 від 04.03.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Згідно протоколу з пенсійної справи №ЮО103196, на виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 10.09.2021 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року із суми грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО103196 від 04.03.2021 року. Так, з урахуванням доплат та надбавок, після перерахунку підсумок пенсії з 01.04.2021 року становить 35083,91 грн. При виплаті пенсія обмежена максимальним розміром 14970 грн., застосовано попередній розмір перерахованої пенсії 20370,79 грн. Під час визначення розміру пенсії Управління виходило з 80% грошового забезпечення. Також, згідно протоколу з пенсійної справи №ЮО103196, у зв`язку із зміною групи інвалідності (1 група), з 01.10.2020 року позивачу проведено перерахунок пенсії. Так, розрахунок пенсії проводився з урахуванням максимального розміру та з 01.05.2021 року визначений до виплати у сумі 20370,79 грн. Оскільки орган пенсійного фонду не здійснив належне нарахування соціальних виплат, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав на належне пенсійне забезпечення. Спірним у цій справі є застосування відсоткового розміру пенсії на підставі Закону України від 09.04.1992 року №2262-XI в редакції, яка діє на момент перерахунку пенсії, та Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI в частині застосування максимального розміру пенсії під час її виплати. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII. Відповідно до п. «а» ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років у розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Також, згідно п. «а» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку). В рішенні Конституційного Суду України від 05.04.2001 року по справі №1-16/2001 визначено, що Конституцією України закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Отже, колегія суддів зазначає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла на момент призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зміни у законодавстві не впливають розмір пенсії позивача, встановлений під час її призначення, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії Управління під час виплати позивачу пенсії та зменшення відсоткового розміру пенсії не відповідають критерію обґрунтованості і правомірності. Також, порядок обчислення пенсії вказаної категорії осіб врегульований Розділом V Закону від 09.04.1992 року №2262-XII. На момент призначення позивачу пенсії Закон від 09.04.1992 року №2262-XII не містив положень щодо застосування максимального розміру при обчисленні та виплаті пенсії. Зміни стосовно виплати пенсії вказаній категорії осіб у максимальному розмірі введені з 01.01.2008 року із набранням чинності Законом України від 28.12.2007 року №107-VI. Так, пунктом 29 Розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28.12.2007 року №107-VI доповнено частиною 5 статтю 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII. У зв`язку із вказаними доповненнями, частина 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII передбачала, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Конституційного Суду від 22 травня 2008 року по справі №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР) (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, передбачення у статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII застережень щодо максимального розміру пенсії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008. Водночас, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI частину 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Наведені обставини свідчать про те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI вносились зміни у частину 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII, положення якої з 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Неконституційність виплати пенсії вказаної категорії осіб в межах максимального розміру за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, по 31 грудня 2017 року (на підставі доповнень згідно Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII та Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII) встановлена і на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року по справі №7-рп/2016. Наведені обставини свідчать про те, що доповнення, а також подальші зміни у статтю 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII в цілому визнані такими, що не відповідають Конституції України, а відтак не підлягають застосуванню під час перерахунку пенсії позивачу. Положеннями Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI внесені зміни у норми Закону, які визнані такими, що Конституції України не відповідають, а отже не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Посилання апелянта на висновки у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 року по справі №580/234/19 та від 21 травня 2021 року по справі №347/2083/16 не змінюють правового регулювання правовідносин, що виникли у цій справі, оскільки предметом правової перевірки правильності застосування судами норм законодавства у вказаних справах виникли з приводу застосування обмежень максимальним розміром соціальних виплат позивачів, пенсії яких були призначені за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення», та з приводу одночасної виплати позивачу пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб», та щомісячного довічного грошового утримання судді. Враховуючи наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до ст. 316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: denied