Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської обласної прокуратури, Слідчого Управління Головного Управління ДФС у Закарпатській області в особі Головного Управління ДФС у Закарпатській області, Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області, яким просить суд: - визнати протиправною бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області, щодо не винесення окремого документа, яким встановлюється припинення обов`язку зберігання повернутого майна (не речового доказу) при винесенні постанови від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження №42018070000000131 за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.212 КК України; - визнати протиправними дії Ужгородської окружної прокуратури в частині протиправного встановлення [PERSON] , [INFO] безстрокового обов`язку зберігання тимчасово вилученого майна - телефонів марки Xiaomi в закритому в листопаді 2020 р. кримінальному провадженні №42018070000000131 за ч.1 ст.212 КК України; - стягнути з Ужгородської окружної прокуратури та Закарпатської обласної прокуратури солідарно на користь гр. [PERSON] , [INFO] суму матеріальних збитків завданих внаслідок неправомірних дій в розмірі 46000,00 грн. та 300000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 09.01.2020 року в пункт пропуску митного поста Вилок Закарпатської митниці Держмитслужби в напрямку в`їзд в Україну по смузі руху зелений коридор заїхав транспортний засіб марки "Volkswagen LT 28", під керування громадина України [PERSON] . Під час проведення митного огляду було виявлено не заявлені при усному опитуванні мобільні телефони торгової марки "Хіаомі". Митний орган кваліфікував наведені вище дії позивача за ч.1 ст.483 МК України. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.03.2020 у справі № 308/1460/20 транспортний засіб марки "Volkswagen LT 28", який вилучений протоколом про порушення митних правил повернутий особі в якої такий був вилучений, також в даному рішенні суду зазначено, що безпосередні предмети порушення митних правил - телефони торгової марки "Хіаоmі" кількістю 257 шт. передати до СУФР ГУ ДФС України в Закарпатській області у зв`язку з розслідуванням по даному факту правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, в межах кримінального провадження №42018070000000131. Після передачі такого тимчасово вилученого майна до СУ ФР ГУ ДФС України в Закарпатській області, у зв`язку з розслідуванням по даному факту правопорушення передбаченого ч.1 ст.212 КК України [PERSON] звернувся 17.03.2020р. до Закарпатської обласної прокуратури із заявою, в якій ставив питання про повернення тимчасово вилученого майна, яким він мав право користуватися в т.ч. після сплати митних платежів і яке місцевий суд передав до СУ ФР ГУ ДФС України в Закарпатській області. Позивач зазначає, що вказані телефони речовим доказом не визнавалися, не містили на собі слідів злочину, арешт в межах кримінального провадження не накладався і таке майно не підлягає спеціальній конфіскації, відтак таке майно повинно було повернуте останньому. Оскільки в листопаді 2020 року кримінальне провадження, в яке Ужгородським міськрайонним судом від 16.03.2020р. передано телефони за №42018070000000131 закрите слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України то обов`язок позивача по зберіганню вилученого майна закінчився одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження. Через два роки - \~у 2022 році позивач зазначаю, що був викликаний на допит в якості свідка працівниками ДБР, які повідомили, що провадження, в рамках якого здійснюється виклик це інше кримінальне провадження, а постанову про закриття кримінального провадження №42018070000000131, винесену слідчим ГУ ДФС у Закарпатській області у листопаді 2020 року скасовано прокурором в листопаді 2021 року та після чого повторно винесено постанову в листопаді 2021 року, якою кримінальне провадження також було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Оскільки кримінальне провадження №42018070000000131 закрите за відсутністю складу правопорушення двічі то наведене і позбавило позивача можливості захищатися, використовуючи норми КПК України. Відтак, позивач вважає, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Кузьменко проти України (заява № 49526/07) єдиним можливим захистом порушених прав позивача є звернення до адміністративного суду, оскільки чинним КПК України захист не передбачено. Просив позов задовольнити з врахуванням того, що він не маючи можливості звертатися при закритому кримінальному провадженні до слідчого чи слідчого судді, а 22.02.2022 року вже звертався з клопотанням про вирішення долі тимчасово вилученого майна у закритому кримінальному провадженні до Ужгородського міськрайонного суду, де просив окремим документом припинити обов`язок зберігання, у зв`язку із закриттям кримінального провадження та повернути йому вилучені телефони. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі № 260/1673/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що органи досудового розслідування, прокурори під час вчинення діянь, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, отже, оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими КПК України. Таким чином, апелянт вважає, що вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльністю слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області та Ужгородської окружної прокуратури належить розглядати за правилами КПК України, а вимоги щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди належить розглядати в рамках цивільного процесу. Просить скасувати рішення керівника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі № 260/1673/22 та прийняти нове, яким закрити провадження у справі. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне провадження закрито і позивач не мав статусу в кримінальному провадженні, оцінки поданих доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом є такими, що не підлягають задоволенню. Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.01.2020 року в пункт пропуску митного поста Вилок Закарпатської митниці Держмитслужби в напрямку в`їзд в Україну по смузі руху зелений коридор заїхав транспортний засіб марки Volkswagen LT 28, р.н. [NUMBER] , 2001 р.в. під керування громадина України [PERSON] . В ході проведення митного огляду зазначеного транспортного засобу було виявлено не заявлені при усному опитуванні та приховані від митного контролю мобільні телефони торгової марки Хіаомі. Митний орган кваліфікував наведені вище дії [PERSON] за ч.1 ст.483 МК України. Протоколом про порушення митних правил №0042/30500/20 від 09.01.2020 від громадянина України [PERSON] вилучений транспортний засіб марки Volkswagen LT 28, р.н. [NUMBER] та телефони торгової марки Xiaomi загальною кількістю 257 шт. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.03.2020 у справі № 308/1460/20 \~транспортний засіб марки Volkswagen LT 28, який вилучений протоколом про порушення митних правил №0042/30500/20 від 09.01.2020 повернутий особі в якої такий був вилучений - громадянину [PERSON] також в рішенні суду зазначено, що безпосередні предмети порушення митних правил - телефони торгової марки Xiaomi різних моделей загальною кількістю 257 шт., передані до СУ ФР ГУ ДФС України в Закарпатській області у зв`язку з розслідуванням по даному факту правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, в межах кримінального провадження № 42018070000000131. В Постанові Ужгородського міськрайонного суду від 16.03.2020 у справі № 308/1460/20 зазначено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №42018070000000131 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що склади правопорушень передбачені ст. 483 МК України та 212 КК України є тотожними, спрямовані на ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), то Ужгородський міськрайонний суд вважав за необхідне матеріали справи про порушення митних правил відносно громадянина України [PERSON] , а також безпосередні предмети порушення митних правил передати органу досудового розслідування, а транспортний засіб марки Volkswagen LT 28 повернути. Па підставі зазначеної Постанови від 16.03.2020р. в межах кримінального провадження №42018070000000131 до СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області передано вказані телефони торгової марки "Хіаоmі" різних моделей загальною кількістю 257 шт., вилучені при складанні протоколу про порушення митних правил №0042/30500/20 від 09.01.2020р., що підтверджується Актом приймання-передавання матеріальних цінностей від 18.03.2020р. 27 листопада 2020 року постановою слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області Ільницького Т.П., кримінальне провадження №42018070000000131 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. 11.11.2021 Постановою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури Жилкіна В.В. постанову слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Закарпатській області Ільницького Т.П. від 27.11.2020 скасовано та окремою постановою здійснення подальшого досудового розслідування кримінального провадження №42018070000000131 від 17.04.2018 доручено слідчим СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області. 06.12.2021 постановою слідчого Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області Долешак Ю.Ю. кримінальне провадження №42018070000000131 повторно закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 212 КК України. 22 лютого 2022 року представник позивача звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про вирішення долі тимчасово вилученого майна у закритому кримінальному провадженні №42018070000000131, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.04.2018, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року у справі №308/2870/22 було відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про вирішення долі тимчасово вилученого майна у закритому кримінальному провадженні №42018070000000131. На підставі вищенаведеного, позивач звернувся із даним позовом до суду. З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно зі статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах. Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Частиною першою статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах. Відповідно до частини 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Отож, у випадку коли для розгляду таких спорів законом не встановлено іншого порядку судового провадження, то до даної категорії спорів застосовується положення частини 1 ст. 19 КАС України. З матеріалів справи встановлено, що позивач не мав статусу в кримінальному провадженні №42018070000000131, яке закрито ще в 2020р. та повторно в 2021р., відтак норми КПК України не можуть бути застосовані судом для вирішення даного спору. Апеляційний суд звертає увагу на те, що в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 14.04.2022 у справі 308/2870/22 (суддя Лемак О.Я) за результатами розгляду клопотання про вирішення долі тимчасово вилученого майна у закритому кримінальному провадженні зазначено, що доля тимчасово вилученого майна, а саме телефони торгової марки Хіаоmі різних моделей загальною кількістю 257 шт. має вирішуватися при розгляді справи №308/17197/21 ( розгляд протоколу про порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України), що в свою чергу унеможливлює вирішення такого питання в закритому декілька років назад кримінальному провадженні №42018070000000131. Таким чином вбачається, що позивачем в даному позові було обрано належний та ефективний спосіб захисту його порушеного права шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідачів в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Результат розгляду: denied