Рішення адміністративного суду від 2023-03-08 00:00:00+02

У серпні 2022 року [PERSON] (позивач) звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорт, в якому просив: визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00000499 від 09.08.2022, якою притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.2 ст.132-1 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 8500 грн., визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00000482 від 09.08.2022, якою притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.2 ст.132-1 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 8500 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,4% та 9,2%, є протиправними та незаконними, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, рух транспортними засобами відбувався з дозволеною вагою для спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е з спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом 44т+2%. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.12.2022 року, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено повністю. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги виклавши більшою мірою аналогічні доводи тим, що були вказані у позовній заяві наголошує на протиправності прийнятих відповідачем оскаржуваних постанов, з огляду на відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за яке останнього оскаржуваними постановами притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Скаржник звертає увагу на те, що згідно свідоцтв про реєстрацію [NUMBER] , СХІ 714804, [NUMBER] та [NUMBER] позивач є власником спеціалізованих вантажних сідлових тягачів-Е та спеціалізованих напівпричепів типу контейнеровоз-Е. Відтак, на думку скаржника, відповідач мав здійснити розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси виходячи з дозволених 44 тон для контейнеровозів, а не з 40 тон для загальної маси. Оскільки з самих оскаржуваних постанов встановлено, що транспортні засоби позивача рухалися з вагою до 44 тон+2%, враховуючи, що транспортні засоби позивача є саме контейнеровозами, відсутні порушення п. 22.5 ПДР, що судом першої інстанції було залишено поза увагою. 01.02.2023р. від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін мотивуючи тим, зокрема, що надані відповідачем до матеріалів справи докази свідчать про те, що позивач здійснював перевезення транспортними засобами, які не є контейнеровозами в розумінні норм наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997р. №363 «Про затвердження правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», тому фактична маса транспортних засобів має бути не більша 40тон. 08.02.2023р. від позивача у справі надійшли доповнення до апеляційної скарги з додатками. У доповненнях скаржник додатково зазначає, що оскаржувані постанови містять інформацію лише про транспортний сідловий тягач. Натомість, про тип транспортного засобу «контейнеровоз», яким безпосередньо і здійснюється перевезення вантажу, в постановах жодної інформації не відображено. Отже, оскаржувані постанови винесені без врахування вказаного критерію належності транспортного засобу до певної категорії (типу, зокрема контейнеровоз) при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на позивача було накладено два адміністративних стягнення, оскільки він, будучи власником транспортного засобу VOLVO FH, д.н.з [NUMBER] , за адресою: Н-03, км 210+500, Хмельницька область, 09.06.2022 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 9,2% (3,71 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, а також цього ж дня, о 19.07 год., за адресою: Н-03, км 210+500, Хмельницька область, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5ПДР України загальної маси транспортного засобу на 8,4% (3,392 тон). Також судом першої інстанції було встановлено, що факт руху транспортних засобів зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою автоматичного приладу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)». Не погоджуючись з прийнятими постановами по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, вважаючи доведеним факт порушення п.22.5ПДР України, дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які встановлена ч. 2 ст.132-1 КУпАП є доведеною наявними у матеріалах справи доказами, підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності не встановлено, порушень процедури накладення адміністративних стягнень з боку відповідача не виявлено, а відтак вважав правомірними прийняті постанови. У відповідності до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у порядку письмового провадження. Сторонами не висловлено заперечень проти розгляду справи в порядку письмового провадження. В силу ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями). Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Так, відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. Як передбачено ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Аналізуючи вищенаведені норми, можливо дійти висновку, що у разі якщо автомобільне перевезення здійснюється із допомогою напівпричепа-контейнеровоза (про що повинно бути вказано у свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) загальна фактична маса не повинна перевищувати 44 880 кг (44 т контейнеровоз + 2%). Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом встановлено здійснення перевезення позивачем вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 9,2 (3,71тон) та 8,4% (3,392 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.132-1 КУпАП. Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі… серії АА №00000499 від 09.08.2022р. колегією суддів встановлено, що 09.06.2022 року о 12 год. 54хв. за адресою Н-03, км210+500, Хмельницька область зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH500, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України; перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,2% (3,71тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі… серії АА №00000482 апеляційним судом встановлено, що 09.06.2022р. о 19год. 07хв. за адресою Н-03, км.210+500, Хмельницька область зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH500, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України; перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,4% (3,392тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Слід зазначити, що порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із змісту ст.283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку. Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови, надалі Порядок №1174). Як визначено п.п. 7, 12-15, 17 Порядку №1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема, вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей), тощо. Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - уповноважена посадова особа) відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі встановлює Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021р. (чинна на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №512). Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІ Інструкції № 512, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП (далі - адміністративні правопорушення). Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті. Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову, яка оформлюється відповідно до Додатка 1 до цієї Інструкції, без складання протоколу про адміністративне правопорушення (абз. 1). Як визначено п.4 Інструкції №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує, зокрема, 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках, відеозаписі (за наявності) символам, розпізнаним системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи. Згідно Додатку 1 до Інструкції №512, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має містити в тому числі наступну інформацію: марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ..., виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги. У підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття оскаржуваних постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відповідачем до матеріалів справи надано матеріали системи автоматичної фіксації зважування. Як вбачається з оскаржуваних постанов, вони містять відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації. Також, в матеріалах справи наявні докази відповідності вимірювальної техніки за своїми характеристиками вимогам ДСТУ, тощо, які були враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення у даній справі, що не суперечить КУпАП, Порядку № 1174, Інструкції №512. Разом з тим, колегія суддів враховує доводи скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваних постанов відповідачем не було враховано відомості щодо типу транспортних засобів позивача, а саме щодо причепів, напівпричепів до транспортних засобів позивача, які є переобладнаними у контейнеровози, про що відомості в оскаржуваних постановах не відображені. При цьому, к було вказано вище, відповідно до вимог Інструкції №512 така інформація має міститись у постановах. За правилами ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України обумовлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль VOLVO FH 500, реєстраційний номер [NUMBER] , тип: спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е (а.с. 20), рухався одночасно з спеціалізованим напівпричепом спеціалізований н/пр контейнеровоз Е TITAN CS3MDR державний номер [NUMBER] (особливі відмітки: переобладнання з платформи на контейнеровоз…), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 21). Також, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль VOLVO FH6Х2, FH 460, реєстраційний номер [NUMBER] , особливі відмітки: спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач (а.с.26), рухався одночасно з транспортним засобом SCHWARZMUELLER SPA-3E, особливі відмітки: спеціалізований напівпричеп, н/пр контейнеровоз (переобладнаний у 2019р.. змінено конструкцію для перевезення контейнерів (одного-типу А) державний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 27). При цьому, нормами пункту 22.5 Правил дорожнього руху України закріплено, що фактична допустима маса контейнеровоза не може перевищувати 44 тони. Відповідно, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав здійснюватися наступним виходячи з максимально допустимої маси 44 тони, а не 40 тон, як було здійснено відповідачем у даному випадку. У той же час, згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. За таких обставин, посадова особа відповідача при складенні постанови не вірно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон, та, як наслідок, провела розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам справи. Однак, зазначеним вище обставинам справи суд першої інстанції не надав оцінки. Інші доводи та посилання сторін зокрема на правові позиції судів у інших справах, посилання на наявність товаросупровідних документів, тощо оцінюються колегією суддів критично, позаяк такі з огляду на викладені вище встановлені апеляційним судом обставини цієї справи, не мають правового значення для вирішення цієї справи. З урахуванням встановлених обставин справи, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності прийняття оскаржуваних постанов. Підсумовуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про протиправність прийнятих постанов, а відтак і про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Отже, доводи апеляційної скарги є ґрунтовними, доводять неповне з`ясування судом першої інстанції обставин по справі, що призвело до невірного вирішення справи по суті спору, що у відповідності до приписів ст.317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог. За вказаного, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позову. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2481,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь [PERSON] .

Результат розгляду: granted