Рішення адміністративного суду від 2022-09-16 00:00:00+03

29.08.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом [PERSON] , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 133858 від 16.08.2022 року (надалі - Постанова) про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП. Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав. Зокрема, позивач посилається на те, що він працює водієм в Державній установі «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб» Міністерства охорони здоров`я України. 16 серпня 2022 року близько восьмої години позивач на службовому транспортному засобі марки СНЕVROLЕТ АVЕО SF69Y сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , виконував службову поїздку за маршрутом проспект Маяковського будинок [ADDRESS] . Позивачем здійснювалось доставлення провідного юрисконсульта відділу правового убезпечення [PERSON] на оперативну нараду щодо подій, які відбувались на Запорізький АЄС у м. Енергодар. Під час руху транспортного засобу по проспекту Маяковського відбулось падіння сухого дерева, ймовірно спричиненого негодою (ураган), яка відбулась в ніч з 15 на 16 серпня 2022 року. Під час падіння уламки дерева впали на проїзджу частину, внаслідок чого під час руху було пошкоджено цими уламками транспортний засіб, пробито переднє ліве колесо. Для виконання службового завдання в телефонному режимі позивачем був викликаний інший службовий автомобіль на якому і сам позивач дістався до місця роботи щоб взяти інструменти необхідні для ремонту пошкодженого транспортного засобу. Транспортним засобом однієї з комунальних лікарень м. Запоріжжя позивач прибув на місце дорожньої пригоди. За цей час на проспекті Маяковського впало ще одне сухе дерево. Позивач помилково, в силу свого віку та емоцій, які пережив під час дорожньо-транспортної пригоди визначив місце цієї пригоди біля іншого поваленого дерева, і, не побачивши свого службового автомобіля, здійснив екстрений виклик поліції за номером 102. Через деякий час, оглянувшись на місці події, позивач зрозумів, що його службовий транспортний засіб перебуває на місці, але біля іншого поваленого дерева. Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежної схорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Данною нормою передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції. Тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейській [PERSON] повинен був встановити всі складові складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУПАП. На думку позивача, в його діях був відсутній умисел на вчинення вищевказаного правопорушення, будь-який завідомо неправдивий виклик не здійснювалася. При винесені оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень керувався формальним підходом, не з`ясував всіх обставин події, не врахував належним чином погодні умови, які склалися у м. Запоріжжі після буревію, емоційний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. При винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень норми ст. 10 КУпАП не врахував. Ухвалою суду від 30.08.2022 року провадження у справі було відкрите. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, пославшись на факти і норми права, викладені в позовній заяві. Пояснив, що через стан душевного хвилювання, викликаний пошкодженням автомобіля та взагалі напруженим днем, неправильно зорієнтувався на місці та помилково вирішив, що стався угон службового автомобіля. При цьому побачити свій автомобіль на місці події він зміг лише після того, як викликав поліцію, оскільки його не було видно за іншим вантажним транспортним засобом, який зупинився поруч. Також позивач пояснив, що працівник поліції, який, як потім з`ясувалось, склав оскаржувану постанову, на місці події нічого йому не роз`яснив, про права не повідомив, ніяких пояснень не відбирав, а просто повідомив, що позивачу буде необхідно сплатити штраф у розмірі 850,00 грн. Представник позивача, адвокат Прядко Д.В., позовні вимоги підтримав, підкресливши відсутність у справі доказів саме завідомо неправдивого виклику позивачем працівників поліції. Відповідач ГУНП в Запорізькій області в судове засідання двічі явку представника не забезпечив, надав письмовий відзив із запереченнями проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень відповідач послався на те, що факт виклику позивачем працівників поліції через повідомлення на номер 102 про угон автомобіля, а також факт відсутності такого угону, підтверджуються матеріалами справи, і позивачем не заперечуються. А тому працівник поліції Ляшенко М.С., оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, постановив визнати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Відповідач поліцейський Ляшенко М.С. в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзиву на позов не надав. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого. Як випливає з матеріалів справи, Постановою серії ГАБІ № 133858 по справі про адміністративне правопорушення від 16.08.2022 року, винесеною старшим поліцейським ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Ляшенко М.С., позивач був визнаний винуватим у тому, що вчинив завідомо неправдивий виклик спеціальної служби «102» щодо угону транспортного засобу СНЕVROLЕТ АVЕО SF69Y сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який не підтвердився. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з\~статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Статтею 245 КУпАП\~встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП\~закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до\~статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~283\~КУпАП постанова\~у справі\~по адміністративне\~правопорушення повинна\~містити:\~найменування органу\~(прізвище,\~ім`я та\~по батькові,\~посада посадової\~особи),\~який виніс\~постанову; дату\~розгляду справи; відомості\~про особу,\~стосовно якої\~розглядається справа\~(прізвище,\~ім`я та\~по батькові\~(за\~наявності),\~дата народження,\~місце проживання\~чи перебування; опис\~обставин,\~установлених під\~час розгляду\~справи; зазначення\~нормативного акту,\~що передбачає\~відповідальність за\~таке адміністративне\~правопорушення; прийняте у справі рішення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Касаційний адміністративний\~суд у\~складі Верховного\~Суду у\~постанові від\~26.04.2018\~року у\~справі №\~338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Однак оскаржувана постанова не містить відомостей про докази, на підставі яких вона була винесена. Суд погоджується із стороною позивача у тому, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, характеризується виключно прямим умислом, а вказівка на завідомість як обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони означає, що винувата особа при вчиненні такого діяння усвідомлює, що викликає працівників поліції за відсутності будь-яких підстав для цього, передбачає настання шкідливих наслідків від цього у виді відволікання працівників поліції від виконання службових обов`язків, і бажає настання таких наслідків. Самий лише факт того, що подія, з приводу який був здійснений виклик, не підтвердилася, не вказує на завідому неправдивість виклику, оскільки особа може об`єктивно чи суб`єктивно помилятися з цього приводу. Відповідачі не надали жодного доказу на підтвердження того, що позивач здійснив виклик спеціальної служби «102» щодо угону ввіреного йому автомобіля, завідомо знаючи, що такого угону не відбулося. Водночас пояснення позивача про те, що при здійсненні виклику він добросовісно помилявся щодо дійсних обставин події, не лише не спростовуються матеріалами справи, а й підтверджуються показаннями свідка [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні і повністю підтвердив обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог. Відповідно до\~ст.\~90\~КАС України\~суд оцінює\~докази,\~які є\~у справі,\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на їх\~безпосередньому,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному дослідженні. Жодні\~докази не\~мають для\~суду наперед\~встановленої сили. Суд\~оцінює належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості Постанови. Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення в діянні позивача є недоведеними, оскаржувана Постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Враховуючи вищенаведене,

Результат розгляду: granted