Рішення адміністративного суду від 2022-02-09 00:00:00+02

27.10.2021 [PERSON] та [PERSON] звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з заявою, в якій просили суд поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документа ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 у справі №591/6580/16-а. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , [PERSON] про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №591/6580/16-а. Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачами [PERSON] , [PERSON] подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2021 скасувати та прийняти постанову, якою поновити строк \~пред`явлення до виконання \~ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачі вчасно звернулись до суду першої інстанції з заявою про отримання виконавчого документу та з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, однак суд першої інстанції безпідставно розглядав заяву позивачів більше трьох років, що призвело до пропущення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Сумська міська рада зазначає, що необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є наявність поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством. Очікування позивачами розгляду їх заяви про виправлення виконавчого документу, не може бути достатнім обґрунтуванням причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 по справі №591/6580/16-а позов [PERSON] , [PERSON] до Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,1000 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017, прийнятою в порядку судового контролю за виконанням вказаної постанови, накладено на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень (Сумської міської ради), відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, що становить 32000 грн. за невиконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 залишено без змін. Ухвала суду, яка є виконавчим документом, направлена для виконання до Ковпаківського ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області, однак повідомленням від 16.02.2018 повернута без прийняття до виконання. Державним виконавцем зазначено, що ухвала Зарічноно районного суду м. Суми не містить прізвища, ім`я, по-батькові боржника, ідентифікаційний код та дату народження, а також відсутнє місце проживання чи перебування боржника, що не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження". 26.02.2018 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Зарічного районного суду м. Суми з заявою, в якій просили внести виправлення в ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 у справі №591/6580/16-а та вказати необхідні для виконання реквізити боржника і стягувача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2021 зазначену заяву [PERSON] , [PERSON] про виправлення помилки у виконавчому документі у справі №591/6580/16-а - задоволено. Внесено виправлення в ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 у справі №591/6580/16-а (як виконавчий документ), вказавши відомості про стягувача та боржника. Позивачем [PERSON] 30.09.2021 отримано копії ухвал Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 та від 28.08.2021, які набрали законної сили, з метою їх пред`явлення до органів виконавчої служби для виконання. В подальшому, повідомленням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06.10.2021, виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку його пред`явлення. 27.10.2021 [PERSON] , [PERSON] звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з заявою, в якій просили суд поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого документа ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 у справі №591/6580/16-а. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , [PERSON] про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №591/6580/16-а. Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви [PERSON] , [PERSON] , суд першої інстанції з її необґрунтованості. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновкм суду першої інстанції. враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Отже, вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд повинен перевірити та встановити наявність поважних причин пропуску такого пропуску, наявність обставин, які були підставою несвоєчасного звернення за виконанням судового рішення. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством. Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012). Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009 зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Згідно з ч. 1, 2 ст. 376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Разом з тим, підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути лише наявність поважних причин, які вплинули на порушення встановлених строків. Колегія суддів зазначає, що позивачами отримано ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 \~- 12.02.2018, з метою невідкладного пред`явлення до виконання до органів виконавчої служби. Однак, у зв`язку з невідповідністю наданого виконавчого документа вимогам ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", останній повернутий без виконання 16.02.2018, у зв`язку з чим позивачі 26.02.2018 \~звернулись до Зарічного районного суду м. Суми з заявою, в якій просили внести виправлення в ухвалу від 28.11.2017. Однак, лише 28.08.2021 вказані виправлення внесені ухвалою Зарічного районного суду м.Суми та 30.09.2021 виконавчий документ отримано позивачами, з метою їх пред`явлення до органів виконавчої служби для виконання. Колегія суддів звертає уваги, що тривалий строк пред`явлення позивачами виконавчого документа до виконання, зумовлений тривалим розглядом їх заяви про внесення виправлення в ухвалу суду від 28.11.2017, а саме з 26.02.2018 по 28.08.2021. В свою чергу, позивачами здійснювались всі залежні від них дії для вчасного пред`явлення виконавчого документу до виконання. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що причини пропуску строку пред`явлення позивачами виконавчого документа до виконання у справі № 591/6580/16 є поважними, а відтак підлягають поновленню. Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про задоволення заяви [PERSON] , [PERSON] про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted