Рішення адміністративного суду від 2022-10-04 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд: - визнати протиправним та скасувати рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 300 від 13.09.2021 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; - визнати протиправним і скасування наказ Черкаської обласної прокуратури від 21.10.2021 №632к про звільнення [PERSON] з посади прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області. - поновити [PERSON] з 23.10.2021 на посаді прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області; -стягнути з Черкаської обласної прокуратури середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року позов [PERSON] залишено без задоволення. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на роботі задовольно. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року скасовано, прийняти нову постанову, якою позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №300 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. Визнано протиправним і скасовано наказ Черкаської обласної прокуратури від 21.10.2021 №632к про звільнення [PERSON] з посади прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області. Поновлено [PERSON] з 23.10.2021 на посаді прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області. Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.10.2021 по 13.09.2022 включно у розмірі 94 463,30 грн. На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 580/9898/21, якою просить ухвалити додаткове рішення у справі про розподіл судових витрат на професійну та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. До Шостого апеляційного адміністративного суду від Офісу Генерального прокурора надійшли заперечення на заяву про винесення додаткового рішення. Відповідачем зазначено, що надані позивачем докази не підтверджують, що ним понесено витрати на правову допомогу, а тому заява задоволенню не підлягає. Також, до Шостого апеляційного адміністративного суду від Черкаської обласної прокуратури надійшли заперечення щодо заявленої позивачем вимоги про ухвалення додаткового рішення. Відповідачем зазначено, що заявлена до відшкодування шкода є неспівмірною із заявленим позовом та складністю справи, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України, розгляд заяви було призначено у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення осіб, що з`явились, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16. Як вбачається із заяви і доказів позивача, його витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у Черкаському окружному адміністративному суді та Шостому апеляційному адміністративному суді склали 16000,00 грн. Відповідно до наданих доказів 22.10.2021 між позивачем та адвокатом Лучинович І.В. укладено договір про надання правової допомоги № 22/10/2021 (т. 2а.с. 230-235). Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору, вартість правової допомоги становить 5 000,00грн, вартість участі адвоката в судовому засіданні - 500,00грн. В підтвердження понесення витрат на правову допомогу до матеріалів додано копію рахунку-фактури №1 від 22.10.21, копію меморіального ордеру №@2PL19 8945 від 02.11.2021, копію акта приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.12.21, копію рахунку-фактури №2 відм07.02.22, копію платіжного доручення №127793893 від 07.02.2022, копію акта приймання-передачі наданих послуг №2 від 07.02.2021. Крім того, надано детальний опис наданих робіт виконаних адвокатом: наданя усної консультації; вивчення документів; опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, вивчення практики розгляду Верховним Судом аналогічних спорів; направлення адвокатських запитів в рамках справи до відповідачів; підготовка позовної заяви; формування додатків до позову; вивчення доводів відзивів на позов; підготовка та подання додаткових доказів; участь адвоката в двох судових засіданнях. Відтак, вартість наданої правової допомоги при вирішенні спору в суді першої інстанції склала 6 000,00 грн. Крім того, до клопотання про ухвалення додаткового рішення позивачем додано копію договору № 21/02/22 від 21.02.2022 про надання правової допомоги укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Сидоров та партнери» та копію додаткової угоди № 1 до вказаного договору, відповідно до змісту яких сторонами погоджено, що вартість надання правової допомоги в межах розгляду адміністративної справи в суді апеляційної інстанції становить 10 000,00 грн, що може бути розраховано як 2 000,00 грн за кожну годину роботи. В підтвердження понесених витрат до клопотання також додано копію акта приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.09.2022, копію платіжного доручення від 22.02.2022 № 130336090 та детальний опис робіт (наданих послуг). Відповідно до змісту вказаних доказів вартість послуг із надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції склала 10 000,00грн. Відтак, позивачем доведено, що загалом витрати на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанції склали 16 000,00грн. При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи відповідачів щодо неспівмірності заявленої суми витрат складності даної адміністративної справи та необхідного, затрачено часу для надання правової допомоги. Так, Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Поряд із цим, дослідивши зміст надані докази колегія суддів приходить до переконання, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правову допомогу є цілком співмірною як із складністю справи так і з обсягами наданої правової допомоги. Також Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 16 000 гривень.

Результат розгляду: granted