Рішення адміністративного суду від 2022-03-01 00:00:00+02

[PERSON] , 04.06.2021 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 58547-2407-1307 від 11.05.2021 про сплату 271684,68 грн орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік. Обґрунтовує позов тим, що згідно з довідкою Брюховицької селищної ради № 1669 від 16.09.2015, орендна плата за земельну ділянку площею 4,4677 га становить 43108,12 грн за рік, на земельну ділянку площею 0,0333 га для будівництва кафе - 6427,47 грн. Позивачка зазначила, що протягом 2015-2019 років сплачувала орендну плату за землю з урахуванням листа Брюховицької селищної ради № 1669 від 16.09.2015, на підтвердження чого додала довідку Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області № 11807/10/13-0-55-085 від 20.11.2019. Вважає, що з урахуванням ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 13 Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та ст. ст. 12, 284 ПК України їй надано пільгу щодо сплати земельного податку (орендної плати), тому, на її думку, у відповідача не було достатніх правових підстав проводити розрахунок орендної плати за землю в розмірі, що визначений в податковому повідомленні-рішенні № 58547-2407-1307 від 11.05.2021. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року позов задоволено. Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке є необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на те, що в разі виявлення розбіжностей між даними контролюючого органу та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом 10 робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому податкове повідомлення-рішення. Вказує, що відповідачем встановлено розмір орендної плати відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки та розраховано величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на які індексується нормативна грошова оцінка. Станом на 01 січня поточного року і відповідно до вимог статей 269-289 ПК України відповідачем здійснено нарахування позивачці орендної плати за землю за 2021 рік. Позивач, 16.02.2021 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, 01.03.2022 подано заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі та представника. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачкою та Брюховецькою селищною радою 04 серпня 2015 року укладено договір оренди земельної ділянки № 7 загальною площею 4,5 га, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано 13.08.2015 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Договір укладено строком на 25 років (а.с. 14-16). Згідно з п. 5 зазначеного договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5747749,56 грн відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в смт Брюховичі, виданого Відділом Держземагенства у м. Львові № 31-1323-0.2-7647/9-15АП від 21.07.2015. Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата складає 178859,96 грн за рік, що становить трикратний розмір земельного податку. Згідно з п. 11 Договору оренди орендна плата вноситься за базовий звітний період, який дорівнює календарному року, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного року. Відповідно до листа Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області від 20.11.2019 № 11807/10/13-01-55-05, позивачкою сплачено до бюджету орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , у такому розмірі: - у 2015 році - 10120,16 грн; - у 2016 році - 78910,56 грн; - у 2017 році - 69342,14 грн; - у 2018 році - 83600,00 грн; - у 2019 році - 79100,00 грн. У 2021 році позивачкою здійснювалася сплата орендної плати в такому розмірі: - 19500 грн за період січень-березень 2021 року; - 13000,00 грн за період квітень-травень 2021 року. Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 58547-2407-1307 від 11.05.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 271684,68 грн за 2021 рік. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці з урахуванням статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , статті 13 Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Брюховецькою селищною радою надано пільгу до земельного податку (орендної плати). З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. п. 14.1.136. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата); Відповідно п. п. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності Податок на майно складається, зокрема, з плати за землю (п.п. 265.1.3. п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України). Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Згідно п. п. 288.1- 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 161-XIV, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Аналіз наведених вище норм права, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про те, що обов`язок сплачувати плату за землю у формі орендної плати, покладається на орендаря, разом з тим, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, її розмір та умови внесення, встановлюються у договорі оренди укладеним між орендодавцем (власником) і орендарем. Як встановлено вище судом апеляційної інстанції, між позивачкою та Брюховецькою селищною радою, 04 серпня 2015 року укладено договір оренди земельної ділянки № 7 загальною площею 4,5 га, кадастровий номер 4610166300:08:002:0005 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано 13.08.2015 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Договір укладено строком на 25 років (а. с. 14-16). Згідно з п. 5 зазначеного договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5747749,56 грн відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в смт. Брюховичі, виданого Відділом Держземагенства у м. Львові № 31-1323-0.2-7647/9-15АП від 21.07.2015. Пунктом 9 цього Договору передбачено, що орендна плата складає 178859,96 грн за рік. Згідно з п. 11 Договору оренди орендна плата вноситься за базовий звітний період, який дорівнює календарному року, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного року. Судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2021 році позивачкою здійснювалася сплата орендної плати, що підтверджується: - дублікатом квитанції № 0.02070776058.1 від 30.03.2021 в розмірі 19500 грн за період січень-березень 2021 року; - дублікатом квитанції № 0.0144228701.1 від 30.05.2021 в розмірі 13000,00 грн за період квітень-травень 2021 року. Однак, враховуючи те, що згідно умов договору від 04 серпня 2015 року, орендна плата складає 178859,96 грн за рік, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачкою не в повному обсязі здійснено сплату орендної плати. Щодо покликання позивачки, що з урахуванням ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 13 Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та ст. ст. 12, 284 Податкового Кодексу України їй надано пільгу щодо сплати орендної плати, то суд апеляційної інстанції вважає зазначає, що договір між позивачкою та Брюховецькою селищною радою від 04 серпня 2015 року про оренду земельної ділянки, який визначає конкретний розмір, умови, строки внесення орендної плати за землю, укладено строком на 25 років. Натомість доказів того, що такий є не чинним або до нього вносилися зміни щодо розміру орендної плати, до матеріалів справи не додано. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 58547-2407-1307 від 11.05.2021 про сплату орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік винесено на суму 271684,68 грн. Однак, позивачкою у 2021 році здійснювалася сплата орендної плати в розмірі 19500 грн та 13000,00 грн (32500 грн), що підтверджується дублікатами квитанцій № 0.02070776058.1 від 30.03.2021 та № 0.0144228701.1 від 30.05.2021. Натомість, орендна плата, згідно договору, складає 178859,96 грн за рік, а тому позивачці необхідно доплатити за 2021 рік орендної плати на суму 146359,96 грн (178859,96-32500=146359,96). Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що сума податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб, визначена відповідачем, у оскаржуваному податковому рішенні є завищеною, та повинна складати 146359,96 грн. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № 58547-2407-1307 від 11.05.2021 підлягає скасуванню в частині податкового зобов`язання на суму 125324,72 грн (271684,68-146359,96=125324,72 грн). Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При поданні позовної заяви на рішення, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2716,85 грн (квитанція № 0.0.2146516480.1 від 01.06.2021). Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090), на користь позивачки в сумі 1253,25 грн. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial