Рішення адміністративного суду від 2022-01-31 00:00:00+02

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі-відповідач), в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплаті [PERSON] пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату №43 від 30.09.1998, №48 від 30.09.1998 від 30.09.1998, №73 від 30.09.1998, №132 від 30.09.1998, які видані Страховим акціонерним товариством "Віспер", починаючи з 18.09.2020; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату №43 від 30.09.1998, №48 від 30.09.1998 від 30.09.1998, №73 від 30.09.1998, №132 від 30.09.1998, які видані Страховим акціонерним товариством "Віспер", починаючи з 18.09.2020; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області на користь [PERSON] понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 18.09.2020 він отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно з розрахунком пенсії позивача від 18.09.2020 страховий стаж склав 29 років 4 місяці 3 дні, коефіцієнт страхового стажу - 0,29333. Заробітна плата для обчислення пенсії розрахована згідно з статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 (60 місяців - взято "0") та з 01.07.2000 по 31.08.2011 і склала 5167,32 грн. Так, станом на день звернення до суду з цією позовною заявою Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не врахувало довідки про заробітну плату № 43, № 48, № 73, № 132 від 30.09.1998, які видані Страховим акціонерним товариством "Віспер", та не здійснило перерахунок пенсії за віком позивача з урахуванням зазначених довідок, починаючи з 18.09.2020. У зв`язку із чим, [PERSON] звернувся до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі №520/7715/21 \~, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративний позов залишено без задоволення. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що врахування заробітної плати (доходу) за періодстрахового стажу до 1 липня 2000 року здійснюється на підставі документів про нарахувану заробітну плату(дохід), за умови підтвердження довідки про заробітну плату первиними документами. Відповідно до п.3 ч.1\~ ст.311 КАС України\~ суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1\~ст.308 КАС України\~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи \~апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги \~апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та з 18.09.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Так, судом встановлено, що 08.12.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою про перерахунок пенсії. Листом від 12.01.2021 №2000-0219-8/2612 пенсійний орган повідомив заявника, що його страховий стаж становить 29 років 4 місяці 3 дні та заробітна плата для обчислення пенсії розрахована згідно з статтею 40 Закону №1058-ІV за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 (60 місяців - взято "0") та з 01.07.2000 по 31.08.2011 і склала 5167,32 грн. Однак, позивач вважає, що при призначенні пенсії відповідачем безпідставно не врахована заробітна плата до 01.07.2000, яка підтверджена довідками про заробітну плату №43 від 30.09.1998, №48 від 30.09.1998 від 30.09.1998, №73 від 30.09.1998, №132 від 30.09.1998, які видані Страховим акціонерним товариством "Віспер". Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що страховий стаж позивача після 01.07.2000 складає понад 60 місяців, то відповідач правомірно здійснив розрахунок коефіцієнта заробітної плати для перерахунку пенсії з урахуванням тільки заробітної плати після 01.07.2000 відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано \~\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV \~\~(далі - Закон №1058-IV; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до \~\~статті 1 Закону №1058-IV \~\~пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим \~\~Законом \~\~пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Статтею 58 Закону №1058-IV \~\~передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до \~\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» \~\~затверджено \~\~Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1, затверджений в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. З огляду на викладене, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ. Відповідно до частини 1 \~\~статті 40 Закону №1058-IV \~\~для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. З аналізу вказаної норми випливає, що за загальним правилом обчислення пенсії здійснюється за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Однак, вказане правило має виключення, коли для обчислення пенсії може бути врахований страховий стаж до 01.07.2000 р. у двох випадках, а саме: - за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року довідкою про заробітну плату первинними документами; - \~в разі, якщо страховий стаж починаючи 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців. За таких обставин, висновки суду першої інстанції, що позивач не має права на врахування заробітної плати до 30 червня 2000 року, з огляду на те, що \~страховий стаж позивача після 01.07.2000 року становить більше 60 місяців, колегія суддів вважає помилковими. Згідно з пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Відповідно до пункту 2.10 цього Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. Отже, обов`язковою умовою для обчислення чи перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №233/179/17. З вищенаведених правових норм вбачається, що за бажанням особа має право звернутися до органу Пенсійного фонду за обчисленням пенсії із врахування заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, надавши довідку про заробітну плату, яка має містити інформацію про назву первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Така довідка є підставою для обчислення пенсії за умови її підтвердження первинними документами. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виявлено бажання щодо врахування заробітної плати (доходу) за період роботи до 1 липня 2000 року та було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки про заробітну плату №43 від 30.09.1998, №48 від 30.09.1998 від 30.09.1998, №73 від 30.09.1998, №132 від 30.09.1998, які видані Страховим акціонерним товариством "Віспер", оформлені та видані на підставі особових рахунків за 1993-1998 роках. Відповідачем в обґрунтування неврахування вказаних довідок у відзиві на позов та у відзиві на апеляційну скаргу посилався на те, що перерахунок пенсії від заробітної плати з урахуванням 60 календарних місяців підряд по 30 червня 2000 року за наданими довідками про заробітну плату буде проведено з 18.09.2020 р. після отримання акту перевірки довідок про заробітну плату. Проте, твердження відповідача про неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки, колегія суддів не приймає, оскільки у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: " посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні". Крім того, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов \~висновку, проте, \~що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії. Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, позивачем надано пенсійному органу належні та достатні докази про заробітну плату для проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог \~\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, колегія суддів вважає, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо \~відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновків, що відповідачем безпідставно невраховано вказані довідки при перерахунку та виплаті [PERSON] пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату №43 від 30.09.1998, №48 від 30.09.1998 від 30.09.1998, №73 від 30.09.1998, №132 від 30.09.1998, які видані Страховим акціонерним товариством "Віспер", починаючи з 18.09.2020, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень відповідачем не доведено, що, приймаючи спірне рішення він діяв правомірно. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). Щодо стягнення судових витрат понесених позивачем, то колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Колегія суддів зазначає, що \~ [PERSON] понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 05.05.2021 року №29516, та за подання апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн., відповідно до квитанції №69288 від 03.08.2021 р. З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області \~на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі №520/7715/21 прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального та \~процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Результат розгляду: granted