Рішення адміністративного суду від 2022-03-29 00:00:00+03

в жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо не проведення нарахування та виплати пенсії [PERSON] за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки (9118,81 грн.) при розрахунку заробітку для обчислення пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій здійснити нарахування та виплату пенсії [PERSON] за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки (9118,81 грн.) при розрахунку заробітку для обчислення пенсії з 01.09.2021 року; - судові витрати компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що отримувала пенсію, яка призначена їй починаючи із 13.09.2010 відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Маючи одночасне право на пенсію науковця та на пенсію за віком, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач 14.09.2021 звернулась із заявою до відповідача. При цьому позивач вважає, що її пенсія за віком із 01.09.2021 повинна була обчислюватись із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки така пенсія за віком була призначена їй вперше. Позивач повідомила, що на її заяву від 14.09.2021 з проханням здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії 2018-2020), відповідач листом відмовив у такому перерахунку, зазначивши, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. [PERSON] вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення пенсії за віком, яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки, оскільки жодна із пенсій відповідно до вказаного Закону їй до 01.09.2021 не призначалась та не виплачувалась. Зазначене слугувало підставою для її звернення до суду із позовною заявою. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що [PERSON] перебуває на пенсійному обліку та з 13.09.2010 отримувала пенсію за віком, обраховану згідно з нормами Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Позивача автоматизованим способом переведено не пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при переведенні з одного виду пенсії на інший відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відповідач вважає, що середня заробітна плата (дохід) в України, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки застосовується виключно при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови, якщо особи після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати. Підстави для здійснення первинного призначення пенсії за віком у 2021 році за нормами ч.1, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутні. З цих підстав відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , з 13 вересня 2010 року отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», трудовий стаж понад 31 рік. 14.09.2021 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою, про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV і визначенням при обчислені заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки та індивідуального коефіцієнту заробітку 1,88230. 27.09.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надано відповідь у формі листа, де повідомлено, що у зв`язку із поданою заявою проведено умовний розрахунок пенсії у розмірі пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Розмір пенсії склав 3284,97 грн., що менше, ніж той розмір, який отримує позивач на даний час - 3522.70 грн. Для розрахунку заробітку для обчислення пенсії використано показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2014-2016 роки з урахуванням індексів - 5426,60 грн. Підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки - відсутні. Позивач, не погоджуючись рішенням відповідача щодо обчислення розміру її пенсії за віком, звернулася до суду з даним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій відповідача відносно визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що призвело до обчислення пенсії позивача відповідно до Закону №1058-IV у значно меншому розмірі. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Згідно з положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.п.4-3 та 4-7 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 з 01.03.2019 року до середньої заробітної плати 3764,40 грн. застосовується коефіцієнт збільшення 1,17, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251, з 01.05.2020 року до середньої заробітної плати додатково застосовується коефіцієнт збільшення 1,11. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень. Згідно з положеннями п.4-7 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Системний аналіз зазначених положень дозволяє дійти висновку, що переведення з одного виду пенсії на інший відбувається тільки у разі, якщо такі пенсії призначені на підставі одного закону, поряд з цим, якщо особа має право на отримання декількох видів пенсії, які визначені різними законами, і отримувала пенсію на підставі одного закону та згодом виявила бажання отримувати пенсію, яка передбачена іншим законом, то у такому випадку переведення з одного виду пенсії на інший унеможливлене, оскільки такі дії не врегульовані діючим законодавством про пенсійне забезпечення, тому відбувається призначення пенсії в порядку, визначеному іншим законом для первісного звернення особи до органу ПФУ за призначенням такого виду пенсії. З огляду на суть спірних правовідносин та враховуючи, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, та те, що позивачу пенсія відповідно до Закону №1058-ІV призначається та розраховується вперше з 01.03.2021 року, то при обчисленні пенсії за віком вперше відповідно до Закону №1058 слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2018 року по справа №381/1405/17. Відповідно до ст.26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Згідно ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФ України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 по 31 грудня 2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Однак, всупереч приписам ч.2 ст.40 Закону №1058-IV відповідачем до спірних правовідносин застосовано норми п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, згідно яких пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Вказана норма містить дві чітко сформульовані законодавцем умови її застосування, а саме: здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій"; призначення пенсії до 01.10.2017 року на підставі Закону №1058-IV. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії за 2014-2016 роки згідно даних ПФУ становить 3764,40 грн. Так, з матеріалів справи встановлено, що внаслідок виявлення помилок в розрахунку пенсії позивача та їх усунення позивача переведено з пенсії, призначеної на підставі ЗУ "Про наукову та науково-технічну діяльність", на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, при цьому відповідачем було застосовано приписи п.4-3 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. Однак, при первісному призначенні пенсії в 2021 році на підставі Закону №1058-IV враховується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, який становить 9118,81 грн. (розраховано згідно інформації на сайті Пенсійного фонду України: https://www.pfu.gov.ua). Таким чином колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача відносно визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що призвело до обчислення пенсії позивача відповідно до Закону №1058-IV у значно меншому розмірі. Колегія суддів зауважує, що у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суду надано право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій здійснити нарахування та виплату пенсії [PERSON] за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки при розрахунку заробітку для обчислення пенсії з 01.09.2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied