Рішення адміністративного суду від 2023-07-31 00:00:00+03

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22 адміністративний позов задоволено частково наступним чином: - визнано протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 26.12.2016 року по 28.02.2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року; - зобов`язано 297 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 26.12.2016 року по 28.02.2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року. Це рішення Одеського окружного адміністративного суду набрало законної сили за результатами його апеляційного оскарження, в зв`язку із чим судом першої інстанції 02.02.2023 був виданий виконавчий лист у справі №420/4457/22, на підставі якого 21.03.2023 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП №71335505. 16.05.2023 року старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконаного провадження ВП №71335505 у зв`язку з виконанням умов виконавчого документа в повному обсязі. 09.05.2023 року від представника позивача надійшла заява в порядку статті 383 КАС України, в якій позивач просить суд про наступне: - визнати протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 26.12.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22; - постановити окрему ухвалу про притягнення до відповідальності начальника 297 комендатури охорони та обслуговування [PERSON] , який відповідальний за виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22; - стягнути з начальника 297 комендатури охорони та обслуговування [PERSON] в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 1,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4026,00 грн.; - встановити 297 комендатурі охорони та обслуговування місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] в порядку ст.383 КАС України. Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, [PERSON] в особі свого представника Дяченко О.В. звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року у справі №420/4457/22 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Передбачений статтею 383 КАС України спосіб оскарження рішень, дій чи бездіяльності, які вчиняються суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, є одним з процесуальних засобів забезпечення виконання судового рішення. Так, згідно ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Отже, за змістом цієї норми лише якщо рішення суду не виконується, або виконується не так, як повинно виконуватися, то позивач має право подати заяву в порядку ст.383 КАС України. При цьому, колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 09.12.2021 року по справі №9901/235/20, відповідно до яких перед тим як подати заяву в порядку ст.383 КАС України, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України. Відмовляючи в задоволенні заяви [PERSON] в порядку ст.383 КАС України, суд першої інстанції виходив із того, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/4457/22, виданого 02.02.2023 року Одеським окружним адміністративним судом закінчено з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, і будь-яких доказів на підтвердження скасування постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Жорнова П.В. про закінчення виконавчого провадження ВП №71335505 від 16.05.2023 року суду не надано. Колегія суддів з такими доводами відмови позивачу у задоволенні її заяви в порядку ст.383 КАС України погодитися не може з наступних підстав. В своїй заяві в порядку ст.383 КАС України [PERSON] , зокрема, вказує і на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22 в частині застосуванням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації її грошового забезпечення залишилось не виконаним відповідачем, в тому числі і за результатами виконавчого провадження ВП №71335505, в зв`язку із чим нею був поданий позов до Одеського окружного адміністративного суду про скасування постанови державного виконавця від 16.05.2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП №71335505. Колегія суддів вважає, що звернення [PERSON] із заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій викладені обґрунтування факту невиконання відповідачем рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22, а також її незгода із рішенням державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №71335505, зобов`язували суд першої інстанції надати оцінку таким доводам позивача та перевірити належність виконання відповідачем рішення суду від 30.06.2022 року у цій справі. При цьому колегія суддів вважає, що сам лише факт прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження ВП №71335505 не звільняв суд першої інстанції від необхідності перевірки доводів заявниці про невиконання рішення суду від 30.06.2022 року у цій справі. Відповідно до правової позиції Верховного суду, сформованої в постанові від 21.03.2019 року у справі №805/1458/17-а, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, зокрема і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є винятковим заходом, якщо позивач вичерпав усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду. Той факт, що позивач оскаржила в судовому порядку рішення про закінчення виконавчого провадження ВП №71335505 як раз і свідчить про те, що вичерпавши усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22, і не отримавши бажаного результату від його виконання, позивач використала передбачений статтею 383 КАС України спосіб оскарження бездіяльності відповідача по невиконанню такого рішення суду. Відповідно, при розгляді заяви [PERSON] в порядку ст.383 КАС України суд першої інстанції повинен був з`ясувати, чи було виконано відповідачем рішення суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22 в той спосіб, як зазначено в резолютивній частині цього рішення. Без відповіді на це питання, ухвала суду першої інстанції від 01.06.2023 року про відмову у задоволенні заяви [PERSON] в порядку ст.383 КАС України не може вважтися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Колегія суддів також звертає увагу та те, що на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 01.06.2023 року питання належного виконання відповідачем рішення суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22 вже досліджувалось судом першої та апеляційної інстанції в цій же справі під час розгляду заяви відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, і яка обґрунтовувалась відповідачем тими ж обставинами, якими керувався державний виконавець при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження ВП №71335505, а саме: довідкою відповідача довільної форми №350/174/29/2/62 від 22.03.2023 року та розрахунково-платіжною відомістю №29 від 14.02.2023 року. Так, в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 року по справі №420/4457/22 зазначено, що «колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані представником 297 комендатури охорони та обслуговування документи не підтверджують виконання в добровільному порядку та в повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року по справі №420/4457/22, яке набрало законної сили та виконавчого листа від 02.02.2023 року по справі №420/4457/22». Під час даного апеляційного провадження відповідачем не надано будь-яких інших доказів виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року по справі №420/4457/22, крім тих, що вже раніше надавались відповідачем при поданні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, і були досліджені в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року та в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 року по справі №420/4457/22. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи [PERSON] щодо протиправної бездіяльності відповідача з повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22. Колегію суддів також встановлено, що згідно листа Приморського ВДВС ПМУМЮ (м.Одеса) від 09.06.2023 року №47303 за результатами розгляду скарги позивача начальником Приморського ВДВС ПМУМЮ (м.Одеса) скасовано постанову від 16.05.2023 року про закінчення виконаного провадження ВП №71335505. Процесуальні повноваження суду апеляційної інстанції на наслідками розгляду апеляційних скарг на судові рішення, у тому числі постановлених судом відповідно до ст.383 КАС України, визначені ст.315 КАС України, згідно з якою наслідком скасування ухвали суду першої інстанції від 01.06.2023 року має бути прийняття судом апеляційної інстанції нового судового рішення по суті заяви [PERSON] в порядку ст.383 КАС України, а не повернення справи для продовження розгляду, як просить апелянт в апеляційній скарзі. Згідно ч.3 ст.312 КАС України повернення судом апеляційної інстанції справи до суду першої інстанції для продовження розгляду можливо лише у випадках скасування ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення чи закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду. Отже, оскільки викладені [PERSON] в заяві в порядку ст.383 КАС України доводи щодо протиправної бездіяльності відповідача з повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22 знайшли своє підтвердження, то така заява підлягає задоволенню, що, в свою чергу, згідно ч.6 ст.383 КАС України є підставою для постановлення судом ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України. Так, частинами 1 - 5 статті 249 КАС України передбачено наступне: - суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; - у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними; - суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно; - в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення; - з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Колегія суддів вважає, що за результатами розгляду заяви [PERSON] в порядку ст.383 КАС України встановлено порушення відповідачем вимог статті 129-1 Конституції України, статей 14 та 370 КАС України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Наявність таких порушень згідно положень статей 383 та 294 КАС України є підставою для направлення до 297 комендатури охорони та обслуговування окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог статті 129-1 Конституції України, статей 14 та 370 КАС України щодо повного та своєчасного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року у справі №420/4457/22. З урахуванням положень ч.5 ст.249 КАС України, відповідно до якої, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання, колегія суддів суд вважає за необхідне зобов`язати 297 комендатури охорони та обслуговування повідомити суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження цієї ухвали. При цьому колегія суддів відмовляє у застосуванні до начальника 297 комендатури охорони та обслуговування запропонованих [PERSON] в заяві в порядку ст.383 КАС України заходів процесуального примусу, які передбачені статтями 144, 145 КАС України, оскільки невиконання рішення суду, що набрало законної сили, не є підставою для застосування таких заходів процесуального примусу, а тягне іншу передбачену законом відповідальність.

Результат розгляду: partial