Рішення адміністративного суду від 2024-01-23 00:00:00+02

Приватне підприємство «Теплогазбуд» (далі ПП «Теплогазбуд») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУДПС), Державної податкової служби України ( далі ДПС) в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУДПС від 01.03.2023 №8359168/32300672; зобов`язати ДПС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ПП «Теплогазбуд» податкову накладну від 15.11.2022 №7 днем її фактичного подання на реєстрацію. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУДПС з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН від 01.03.2023 №8359168/32300672 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 15.11.2022 №7. Зобов`язано ДПС зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 15.11.2022 №7, подану ПП «Теплогазбуд», датою її подання на реєстрацію. Стягнуто на користь ПП «Теплогазбуд» за рахунок бюджетних асигнувань ГУДПС судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1342,00 грн. Стягнуто на користь ПП «Теплогазбуд» за рахунок бюджетних асигнувань ГУДПС судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Стягнуто на користь ПП «Теплогазбуд» за рахунок бюджетних асигнувань ДПС судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1342,00 грн. Стягнуто на користь ПП «Теплогазбуд» за рахунок бюджетних асигнувань ДПС судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 р. апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №460/8105/23 - без змін. 25.12.2023 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від представника Приватного підприємства «Теплогазбуд» надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2000 грн. Від відповідача заяв, заперечень щодо розміру судових витрат на адресу суду не надходило. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, частина шоста статті 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи слідує, що у відзиві позивача на апеляційну скаргу, \~є прохання вирішити питання витрат на правничу допомогу, а також долучено до відзиву документи, які засвідчують факт отримання позивачем відповідних послуг (звіт про надану правову допомогу станом на 28.11.2023, рахунок на оплату таких послуг на суму 2000,00грн.). У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 24.03.2023р., в якому у п.3.1. Договору вказано про фіксований розмір гонорару за надану правову допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 2000,00грн. При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Колегія суддів вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. На підставі системного аналізу матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що дані витрати відповідають критерію реальності адвокатських витрат. Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 2000,00 грн витрат на правничу допомогу є обґрунтованими. Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 2000,00 грн.

Результат розгляду: granted