Рішення адміністративного суду від 2022-03-29 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Коростенської міської ради Житомирської області, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просила: - визнати протиправною бездіяльність Коростенської міської ради, щодо розгляду її заяви від 22.01.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Житомирська область, Коростенський район, с.Барди, за кадастровим номером 1822383400:08:000:0030; - зобов`язати відповідача розглянути її заяву від 22.01.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га до для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Житомирська область, Коростенський район, с.Барди, за кадастровим номером 1822383400:08:000:0030 та прийняти рішення в порядку передбаченому частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено. 10 листопада 2021 року позивач подала до Житомирського окружного адміністративного суду заяву, в якій просила визнати протиправними дії Коростенської міської ради Житомирської області щодо невиконання рішення суду по справі №240/7046/21. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про визнання протиправними дії Коростенської міської ради Житомирської області щодо невиконання рішення суду по справі №240/7046/21 відмовлено. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Коростенську міську раду Житомирської області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню прав та законних інтересів [PERSON] , та виконати рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі №240/7046/21. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 позов [PERSON] задоволено, визнано протиправною бездіяльність Коростенської міської ради, щодо розгляду заяви [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Житомирська область, Коростенський район, с. Барди, за кадастровим номером 1822383400:08:000:0030, зобов`язано Коростенську міську раду розглянути заяву [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Житомирська область, Коростенський район, с. Барди, за кадастровим номером 1822383400:08:000:0030 та прийняти рішення в порядку передбаченому частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України. 18.10.2021 року Житомирським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчі листи на виконання рішення суду №12559, №12560. У проекті рішення Коростенської міської ради Житомирської області від 23.09.2021 міститься пункт щодо затвердження [PERSON] проекту землеустрою про передачу земельної ділянки. Однак, за результатами поіменного голосування проект рішення не прийнято. Не погоджуючись з такими діями відповідача на виконання рішення суду, позивач звернулась до суду із заявою у порядкуст.383 КАС України. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням наявності відкритого виконавчого провадження ВП№67177093 та відсутності доказів здійснення дій державним виконавцем, що спрямовані на виконання рішення суду, заява в порядку ст.383 КАС України визнається передчасною. Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Положеннями частини першої статті 383 КАС України передбачено, що позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. Системний аналіз зазначених положень законодавства дозволяє дійти висновку, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем. Статтею 370 КАС України регламентовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. З огляду на зазначене суд першої інстанції констатував, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за статтею 382 Кримінального кодексу України. Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Таким чином, враховуючи наявності відкритого виконавчого провадження ВП№67177093 та відсутності доказів здійснення дій державним виконавцем, що спрямовані на виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява в порядку ст.383 КАС України є передчасною, а тому відсутні підстави для її задоволення. Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з того, що виконавче провадження, в силу приписів ст.1 Закону України Про виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону №1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень. Крім того, колегія суддів зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 20.06.2018 року у справі №800/592/17 викладений висновок, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі. Отже, колегія суддів вважає, що позивача не позбавлено можливості звернутися із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його не виконання. Проте, як слідує з доданих до заяви [PERSON] матеріалів, на виконання рішення суду першої інстанції від 30.08.2021 року, 23 вересня 2021 року пленарним засіданням 9 сесії Коростенської міської ради УШ скликання розглянуто проект-рішення №58-09 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатну її передачу у власність [PERSON] . За результатами поіменного голосування "за" - 2, "Проти" -24, "Не голосувало" - 0, "Відсутні" - 0. Всього - 39, то б то, - відмовлено в затвердженні. Виходячи з наведеного, Відповідачем, на час звернення [PERSON] із заявою в порядку ст.383 КАС України, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року про розгляд відповідної заяви [PERSON] , з земельного питання, було виконано - 23.09.2021 року. Як зазначено вище, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем. Таким чином, саме зазначені обставини (розгляд земельного питання [PERSON] на виконання рішення суду) можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні заяви [PERSON] , поданої в порядку ст.383 КАС України, а не висновки суду щодо (не)вчинення виконавчих дій по виконанню такого рішення. Не повідомленням [PERSON] про результати розгляду на сесії її земельного питання, певним чином порушуються права останньої, але зазначене порушення не спростовує сам факт виконання судового рішення по рогляду Відповідачем зазначеного питання. За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п.2 ч.1 ст.315 КАС України). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України). Враховуючи вищевикладене, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, але з помилкових мотивів, колегія суддів вважає необхідним, відповідно до вимог ст.ст.315,317 КАС України, змінити мотивувальну частину судового рішення, шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

Результат розгляду: partial