Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

\~у вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької митниці про скасування постанови. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою \~відмовити в задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. 03 лютого 2022 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність її доводів. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 січня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що відповідно до інформації з електронної бази даних АСМО Інспектор транспортний засіб особистого користування марки ОРЕL ZАFІRА, VIN [NUMBER] , р/н [NUMBER] був ввезений на митну територію України 02.09.2018 року о 13:52 громадянином [PERSON] (паспорт [NUMBER] ) з метою особистого користування у митному режимі транзит смугою руху зелений коридор в пункті пропуску "Рава-Руська-Хребенне" митного поста "Рава-Руська" Львівської митниці ДФС. 11.08.2021 на митному посту Хмельницький Хмельницької митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UА400040/2021/004774, громадянином [PERSON] , на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року № 1403-IX Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України, оформлений в митний режим імпорт (випуск для вільного обігу) транспортний засіб марки ОРЕL ZАFІRА, \~VIN [NUMBER] . 31.08.2021року головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Хмельницької митниці Кучером О.В. відносно [PERSON] складено протокол про порушення митних правил №0020/40000/21 за ознаками правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України. Зі змісту протоколу вбачається, що вказаний протокол складено в присутності двох свідків. В подальшому постановою в справі про порушення митних правил від 14.09.2021року №0020/40000/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, накладено стягнення у розмірі 34000грн. Постанова отримана [PERSON] 14.09.2021 року, що підтверджується підписом. Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вручення позивачу копії протоколу, своєчасне сповіщення про час, місце та дату розгляду справи про порушення митних правил, вказане є порушенням ст.498, 526 МК України, а тому дійшов висновку, щодо необхідності скасування постанови у справі про порушення митних правил№0020/40000/21 від 14.09.2021. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на насутпне. Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України \~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд першої інстанції приймаючи спірне рішення, дійшов висновку щодо відсутності доказів, які б свідчили про правомірність дій Хмельницької митниці під час прийняття постанови від 14.09.2021року №0020/40000/21, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України. Водночас, колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі. Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем до відзиву, який був поданий до суду першої інстанції було долучено ряд доказів та яким на переконання колегії суддів судом першої інстанції повинна була \~бути надана оцінка. Статтею 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правиш митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. З матеріалів справи встановлено, що 31 серпня 2021 року Хмельницькою митницею було складено протокол про порушення митних правил відносно [PERSON] . Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, він був складений у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] . При цьому, зазначено, що від підпису протоколу про одержання його примірника особа, що притягується до відповідальності, відмовилася, про, що свідчить підпис посадової особи митного органу [PERSON] . Проте, суд першої інстанції не надав оцінки вказаним обставинам, водночас вказав про те, що вказаний вище прокол був складений у присутності свідків, які є працівниками митниці, однак будь якого обґрунтування, які саме докази стали підставою для такого висновку у спірному рішенні не навів, як і не навів обґрунтованих доводів щодо заінтересованості \~зазначених свідків при підписанні вищеописаного протоколу. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріали справи таких доказів також не містять, що свідчить про те, що вказані висновки суду першої інстанції ґрунтуються виключно на припущеннях. Даючи оцінку доводам апелянта з приводу того, що позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил, колегія суддів зазначає наступне. Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу: 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України). Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, шо сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням. Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення /для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України). Так, відповідно до ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Згідно ч.4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Так, позивач зазначає, що про розгляд справи про порушення митних правил він не був повідомлений у спосіб передбачений \~МК України, та відповідачем було розглянуто справу за його відсутності, що свідчить про порушення вимог ст. 526 МК України. Із вказаним доводами погодився і суд першої інстанції, не надавши жодного обґрунтування підставності таких висновків. Як встановлено з матеріалів справи, згідно протоколу про порушення митних правил, розгляд справи про порушення митних правил було призначено на 14 вересня 2021 року о 11-15 год., за адресою : м. Хмельницький , вул. Пілотська,2, Хмельницька митниця. Вказаний протокол, згідно супровідного листа від 31.08.2021 року, відповідачем був надісланий [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проте, до митниці повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Колегія суддів звертає увагу, що існує встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку Хмельницької митниці (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Також, Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) перевіряла правомірність звільнення прокурора, який посилався на те, що не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи щодо нього, оскільки листи від дисциплінарного органу повернулися за закінченням терміну зберігання. При прийнятті постанови у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що "направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, що вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій. Судом апеляційної інстанції було досліджено технічний запис судових засідань в суді першої інстанції, та встановлено, що представник позивача не заперечував місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на яку і було надіслано Хмельницькою митницею \~протокол про порушення митних правил. Тобто, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що \~оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою відповідач, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав протокол про порушення митних правил №0020/40000/21 \~\~за належною адресою, та який повернувся до Хмельницької митниці, у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення. Більше того, із вказаного вище технічного запису, судом апеляційної інстанції встановлено, що представник позивача в суді першої інстанції вказав про те, що [PERSON] був обізнаний про розгляд справи про порушення митних правил та 14.09.2021 року прибув до Хмельницької митниці на її розгляд. Згідно з и.4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Зазначена норма кореспондується з частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Матеріалами справи підтверджено, що справа про порушення позивачем митних правил, розглянута відповідачем за відсутності позивача, проте, з дотриманням приписів матеріального закону та відповідної процедури розгляду. Позивач був сповіщений про місце і час розгляду справи і на час розгляду справи, оскільки з`явився на розгляд справи, що не заперечується представником позивача, однак з невідомих ні відповідачу, ні суду апеляційної інстанції причин \~на розгляді справи про порушення митних правил присутній не був, однак в той же день, 14.09.2021 року отримав спірну постанову. Отже, доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що справа про порушення митних правили вирішена з порушенням процедури її розгляду, тобто без належного повідомлення позивача про дату, час та місце її розгляду, є безпідставними, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що Хмельницькою митницею процедуру розгляду справи про порушення митних правил порушено не було, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції в цій частині. Аналізуючи доводи апелянта з приводу наявності в діях позивача складу правопорушення визначеного ч.4 ст.469 МК України, суд апеляційної інстанції вказує слідуюче. Згідно з матеріалами справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.08.2021 на митному посту «Хмельницький» Хмельницької митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №ІІА400040/2021/004774, громадянином [PERSON] , на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», оформлений в митний режим «імпорт (випуск для вільного обігу)» транспортний засіб марки ОРЕL ZАFІRА, VIN [NUMBER] , р/н [NUMBER] . У графі 8 (Одержувач) та графі 9 (Особа, відповідальна за фінансове врегулювання) зазначено: [PERSON] , паспорт [NUMBER] від 30.05.2006 виданий Красилівським РВ УМВСУ в Хмельницький області., адреса: 31050, Хмельницька обл., Красилівський р-н, с. Заслучне. Преференція (гр. 36) код 310: транспортні засоби особистого користування (у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію), що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту. У графі 47 (нарахування платежів) ЕМД декларантом зазначено вид, основу нарахування, ставки та суми платежів у відповідності до законів України від 15.04.2021 № 1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» та від 15.04.2021 № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України». У відповідності до статей 397-398 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. У відповідності до пунктів 9-7 Розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" МК України закріплено: установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України , митне оформлення транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703 (крім транспортних засобів, що класифікуються за товарними підпозиціями 8703 10, 8703 40), 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, за умови сплати належних митних платежів з дотриманням особливостей, встановлених пунктом 77 підрозділу 2 та пунктом 36 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України. Здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, та добровільною сплатою до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту. В разі передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не помішувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 469 МК України. Таким чином, транспортний засіб марки ОРЕL ZАFІRА, VIN [NUMBER] , р/н [NUMBER] , ввезений на митну територію України у митному режимі транзит гр. [PERSON] , було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за порушення митних правил визначених ч.4 ст. 469 МК України. Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, судова колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, а викладені в ній доводи такими, що спростовують висновки суду першої інстанції. Тому, зважаючи на вказані обставини\~колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно провів аналіз діючого законодавства, яке регламентує вказані правовідносини, не надав правильного обґрунтування всім належним доказам позивача, у зв`язку з чим прийшов до невірного висновку по досліджених \~\~доказах, \~чим порушив норми матеріального та процесуального права. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового\~рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied