Рішення адміністративного суду від 2022-05-18 00:00:00+03

13.01.2022р. [PERSON] звернувся з позовом до Інспектора взводу ПП в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенант поліції Молодичука Я.М., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України \~в якому просив суд: - визнати протиправними дії та скасувати постанову серії ДПО18 №720017 від 01.01.2022р про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08.02.2022р. в позові відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову якою позов задоволити. В п.3 ч.1 ст.311 КАС України, визначено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 01.01.2022р. Постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДПО18 №720017 інспектора взводу ПП в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенанта поліції Молодичука Я.М. притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Із змісту даної постанови видно, що в 15:25год. на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського району Черкаської області водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Skoda А5 ДНЗ [NUMBER] \~не \~пристебнув ремінь безпеки, чим порушив п.2.3 Правил дорожнього руху які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП. Викладені у вказаній постанові обставини підтверджуються інформацією з нагрудної відеокамери поліцейського, що зафіксовано на DVD-R-диску. (а.с. 29) Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. ст.7 КУпАП, встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. В ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:\~ письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. п.11 ч.1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"\~ визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~ Правил дорожнього руху\~ його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. В ст.31 Закону України «Про Національну поліцію" встановлено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. ст.40 Закону України «Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання\~ правил дорожнього руху. Із змісту п.2.3 Правил дорожнього руху\~ України видно, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі. ч.5 ст.121 КУпАП визначено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В п.3 ст.14 Закону України «Про національну поліцію»\~ \~видно, що Національна поліція використовує технічні засоби, засоби фото-та відео-фіксації, засоби фіксації звуку під час документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції, під час виконання ними покладених на них завдань. Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що інспектор патрульної поліції \~під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушив права позивача на захист, оскільки з запису нагрудної камери працівника патрульної поліції видно, що останньому роз`яснені права, які передбачені ст.268 КУпАП. При цьому, правом на подання заяв, клопотань та пояснень \~ [PERSON] не скористався. Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що відсутні докази про те що саме він керував транспортним засобом, оскільки спростовуються записом з нагрудної камери працівника патрульної поліції. Крім того, з відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції видно, що [PERSON] надає працівнику поліції суперечливі пояснення хто керував транспортним засобом який належить останньому. Зокрема, вказує що транспортним засобом керував не він а інша особа. При цьому, до кінця розгляду справи про адміністративне правопорушення інша особа не з`явилась. Не вказує про причину відсутності такої особи, ні прізвища, імені по батькові тощо. Дані пояснення колегія суддів розцінює як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності та не приймає до уваги за безпідставністю. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки інспектор патрульної поліції діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституції України, що підтверджується належним та допустимим доказом відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, що зафіксовано на DVD-R-диску. Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією. Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: denied