Рішення адміністративного суду від 2022-11-08 00:00:00+02

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові перерахувати йому пенсію з 07.09.2021 шляхом зарахування до його страхового стажу та включення до розрахунку коефіцієнту стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності з 13.03.2003 по 31.12.2017 у повному обсязі; - зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 07.09.2021 шляхом зарахування до його страхового стажу та включення до розрахунку коефіцієнту стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності з 13.03.2003 по 31.12.2017 у повному обсязі (із розрахунку один місяць роботи за один місяць, один рік роботи за один рік). Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року позов задоволений. Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування скарги зазначає, що не відмовляв позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду з 1 квітня 2011 року по 31 грудня 2017 року і позивач з такими заявами взагалі не звертався. Також зазначає, що в періоди з 1 березня 2003 року по 31 грудня 2005 року, з 1 липня 2005 року по 30 квітня 2009 року та з 1 січня по 30 червня 2010 року сума страхового внеску, сплаченого позивачем, була меншою ніж мінімальний страховий внесок, тому кількість днів за цей період визначено пропорційно від сплаченої суми. За період же з 1 січня по 30 червня 2005 року позивачем як фізичною особою-підприємцем внески до ПФУ взагалі не сплачувались, звітність не подавалась, отже страховий стаж, набутий ним як ФОП у цей період відсутній. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ Позивач народився 03.03.1964, з 04.03.2021 йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах. (а.с. 18-19) За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач у період з 04.03.2003 по 29.12.2020 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. У листі Головного управління ДПС у Запорізькій області від 09.08.2021 за № 5216/АП/08-01-13-05 на адресу позивача зазначено, що згідно з інтегрованою карткою платника станом на 09.08.2021 у позивача відсутні заборгованість з податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутня. 07.09.2021 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії, зарахувавши до його страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.03.2003 по 31.03.2011 у повному обсязі. (а.с. 17) За результатами розгляду звернення позивача від 07.09.2021 відповідач у листі від 20.09.2021 за № 13282-12658/Р-02/8-0800/21 повідомив, що з 01.01.2004 стаж при обчисленні пенсії зарахований пропорційно сплаченим страховим внескам згідно даних персоніфікованого обліку. Позивачу запропоновано здійснити доплату до мінімального страхового внеску. (а.с. 11) Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся з позовом до суду. Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: …; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру, а оскільки заборгованість позивача з податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутня, то позов підлягає задоволенню повністю. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Водночас за приписами п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Отже, з огляду на зазначене правове регулювання спірних правовідносин апеляційний суд дійшов таких висновків: - положення Закону № 1058 не розділяють страховий стаж окремо на такий, що застосовується для визначення права на призначення пенсії, та такий, що застосовується для обчислення розміру пенсії. Доводи пенсійного органу з цього приводу не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Таким чином, особа за період роботи (ведення підприємницької діяльності) набуває один страховий стаж, який застосовується як для призначення пенсії, так і для обчислення її розміру; - загальне правило обрахування страхового стажу дійсно міститься у ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, разом з тим у п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону законодавцем для осіб, які вели підприємницьку діяльність, законодавцем визначені окремі правила обчислення страхового стажу, а саме, період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включається до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру. З огляду на такі висновки апеляційний суд вважає, що пенсійний орган не може застосовувати при обчисленні розміру пенсії особи інший страховий стаж, ніж застосований при визначенні права на її призначення. Стосовно сплачених позивачем страхових внесків колегія суддів зазначає, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 позивачем страхові внески сплачені з березня 2003 року по травень 2005 року та з липня 2005 року по березень 2011 року включно, а тому і позов підлягає задоволенню саме за цей період. У червні 2005 року відповідно до форми ОК-5 страхові внески позивачем не сплачувались, а тому цей період зарахуванню до страхового стажу не підлягає. (а.с. 14-16) Період з квітня 2011 року по грудень 2017 року не є спірним між сторонами, оскільки, по-перше, позивач до відповідача із заявою стосовно цього період не звертався, а по-друге, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо незарахування цього періоду до страхового стажу позивача при обчисленні розміру пенсії повністю чи частково. Посилання суду першої інстанції в цій частині на лист відповідача від 20 вересня 2021 року (а.с. 11) є безпідставними, оскільки за змістом цього листа пенсійний орган не зазначав взагалі про зарахування чи незарахування якихось періодів до страхового стажу позивача, а лише послався на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та вказав, що стаж при обчисленні пенсії зарахований пропорційно сплаченим страховим внескам згідно з даними персоніфікованого обліку. Крім того, суд у цій частині також зауважує, що за відомостями форми ОК-5 у період з квітня по червень 2011 року позивачем страхові внески не сплачувались взагалі, проте судом першої інстанції зобов`язано відповідача зарахувати цей період до страхового стажу та розрахунку коефіцієнту стажу. Суд першої інстанції також безпідставно послався на лист податкового органу про відсутність у позивача заборгованості з податків, зборів, платежів та єдиного внеску, оскільки у певні роки (місяці) спірного періоду обов`язок зі сплати таких платежів (внесків) у позивача як фізичної особи-підприємця міг бути відсутній у зв`язку з відсутністю бази нарахування. Отже, суд першої інстанції помилково визначився з предметом спору та передчасно за відсутності ознак спору вирішив вимоги позивача за період з \~квітня 2011 року по грудень 2017 року. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Судом першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, \~у зв`язку з чим \~апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову. Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial