Рішення адміністративного суду від 2022-06-02 00:00:00+03

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ) зарахувати позивачу до трудового стажу періоди роботи, що зазначені у трудовій книжці [NUMBER] та період роботи у СМП «Аксель». Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 500/6542/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано відмови ГУ ПФУ, оформлені листами від 26 липня 2021 року №1900-0214-9/21885 у призначенні пенсії за віком, та від 28 вересня 2021 року №5733-5828/Б-02/8-1900/21 щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року. Зобов`язано відповідача зарахувати до трудового стажу [PERSON] періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , період роботи з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року на посаді директора СМП "Аксель", та вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що наведені відповідачем обставини для відмови у зарахуванні спірних періодів є формальними та не можуть бути підставою для обмеження у реалізації права особи на соціальний захист. Окрім того, суд дійшов переконання, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними та скасування відмов ГУ ПФУ, оформлених листами від 26 липня 2021 року №1900-0214-9/21885 у призначенні пенсії за віком, та від 28 вересня 2021 року №5733-5828/Б-02/8-1900/21 щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року, зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати до трудового стажу позивача періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , період роботи з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року на посаді директора СМП "Аксель", та вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що для зарахування спірних періодів до трудового стажу позивача немає підстав, оскільки у наданій трудовій книжці не читається печатка, відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу (ок5). Вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначене при прийнятті свого рішення. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, листом Відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ від 26 липня 2021 року №1900-0214-9/21885 позивача повідомлено про те, що до загального стажу не враховано періоди роботи: з 29 березня 1983 року по 07 лютого 1984 року, з 13 серпня 1984 року по 10 квітня 1985 року, з 04 вересня 1985 року по 29 серпня 1986 року, з 01 вересня 1986 року по 31 серпня 1988 року, з 10 серпня 1989 року по 01 жовтня 1991 року, з 21 жовтня 1991 року по 25 листопада 1992 року, з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року - не читається печатка, індивідуальні відомості про застраховану особу (ок5) за період з 01 жовтня 1998 року по 31 жовтня 2001 року відсутні. Зазначено, що аналіз наданих позивачем документів свідчить, що страховий стаж становить 10 років 09 місяців 03 дні, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. Із вказаного листа також слідує, що позивачем до заяви про призначення пенсії від 15 липня 2021 року були надані наступні документи: трудову книжку [NUMBER] від 02 вересня 1983 року, яка не взята до уваги, оскільки відсутні дата та місяць народження (зазначений тільки рік); трудову книжку [NUMBER] від 28 серпня 1983 року; посвідчення № 2 від 21 червня 1983 року (для підтвердження періоду роботи в інтернатурі); диплом [NUMBER] від 19 червня 1982 року; довідку від 11 червня 2021 року № 8483/6/19-00-24-04/14082 про перебування на обліку як суб`єкт господарської діяльності - фізична особа підприємець. Одночасно повідомлено про те, що позивач має право звернутися із заявою про призначення пенсії після усунення вказаних недоліків протягом трьох місяців після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Також, у відповідь на звернення позивача щодо обчислення страхового стажу відповідач листом від 28 вересня 2021 року №5733-5828/Б-02/8-1900/21 повідомив позивача про те, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні та позивачем не надавалися документи, котрі би підтверджували період роботи з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року в СМП "Аксель", то зарахувати ці період роботи до страхового стажу немає підстав. У випадку представлення додаткових документів, страховий стаж буде переглянуто. Вважаючи відмову ГУ ПФУ у призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Як слідує з трудової книжки позивача [NUMBER] , він працював: з 29 серпня 1983 року по 07 лютого 1984 року - в Установі КЛ-400 на посаді начальника хірургічного відділу поліклініки і лікарні; з 13 серпня 1984 року по 10 квітня 1985 року - в Дубровицькій райлікарні на посаді лікаря-хірурга Висоцької відділкової лікарні; з 04 вересня 1985 року по 29 серпня 1986 року - в Медсанчастині н/о "ТКЗ" на посаді лікаря-хірурга; з 01 вересня 1986 року по 31 серпня 1988 року - в Тернопільському державному медуніверситеті ординатором на кафедру загальної хірургії, з 10 серпня 1989 року по 01 жовтня 1991 року - на посаді молодшого наукового співробітника відділу медичного машинобудування науково-дослідної частини Тернопільської філії ЛПІ; з 21 жовтня 1991 року по 25 листопада 1992 року - в Тернопільському державному медуніверситеті на посаді молодшого наукового співробітника. Згідно з трудовою книжкою позивача серії [NUMBER] у період з 09 листопада 1993 року по 31 жовтня 2001 року він працював на посаді директора СМП "Аксель" Таким чином, слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що вказані періоди роботи підтверджуються записами, внесеними до його трудової книжки. При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, а тому недоліки її заповнення не можуть бути підставою незарахування трудового стажу працівника. Механізм призначення (перерахунку) пенсії регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1). Відповідно до пункту 4.5. розділу ІV Порядку №22-1, якщо в поданому документі зазначено тільки рік народження без позначення місяця, то за дату народження приймається перше липня цього року. У випадках, коли в документі про стаж зазначено тільки рік початку трудової діяльності або рік її закінчення без позначення точних дат, датою початку або закінчення вважається перше липня цього року. Якщо в документі про дату народження (смерті) або про стаж зазначено тільки рік і місяць, без позначення точної дати, то датою народження (смерті) або початку роботи вважається 15-е число відповідного місяця. Таким чином, Пенсійний орган безпідставно не взяв до уваги трудову книжку [NUMBER] з огляду на те, що в ній зазначено тільки рік народження позивача. Виходячи з наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно зобов`язав ГУ ПФУ вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у своєму рішенні. Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Результат розгляду: denied