Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернулась з позовом до Дніпровської міської ради (далі відповідач 1), Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі відповідач 2), про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за порушення правил паркування транспортних засобів серії РАП №291532723 від 01.04.2021 року до повідомлення серії ІД №00321513; серії РАП № 289744065 від 22.03.2021 року до повідомлення серії ІД №00314534; серії РАП № 288864609 від 08.03.2021до повідомлення серії ІД № 00312603; серії РАП № 288466507 від 16.03.2021 до повідомлення серії ІД №00313068. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2021 року від 24.06.2021 по справі № 552/1385/21 позов [PERSON] задоволено. Скасовано постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Філоненко А.О. від 16 березня 2021 року серії РАП № 288466507 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 152-1 КУпАП та провадження у вказаній справі закрито. Скасовано постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Кукота Р.О. від 18 березня 2021 року серії РАП № 288864609 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 122 КУпАП та провадження у вказаній справі закрито. Скасовано постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Олефір О.Г. 4 від 22 березня 2021 року серії РАП № 289744065 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 122 КУпАП та провадження у вказаній справі закрито. Скасовано постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Моря О.С. від 01 квітня 2021 року серії РАП № 291532723 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 122 КУпАП та провадження у вказаній справі закрито. Стягнуто з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 1000 грн. Відповідач 1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2021 року від 24.06.2021 по справі № 552/1385/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відміності, які зазначив позивач щодо автомобіля «двійника» не є такими, що потребують значних зусиль для встановлення або демонтажу, не змінюють конструкцію автомобіля, а тому твердження позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача 1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] належить на праві власності LAND ROVER RANGE ROVEH державний номерний знак \~ [NUMBER] . 16 березня 2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Філоненко А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 288466507 згідно якої визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 152-1 КУпАП. Підставою притягнення до відповідальності за вказане правопорушення стала несплата 11 лютого 2021 року о 10 год. 52 хв. вартості послуг з користуванням майданчиком для платного паркування за адресою: [ADDRESS] , чим порушено абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів. 18 березня 2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Кукота Р.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 288864609 згідно якої визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП. Підставою притягнення до відповідальності за вказане правопорушення стало те, що 10 лютого 2021 року о 14 год. 35 хв. здійснено зупинку в районі будинку , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , чим порушено п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. 22 березня 2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Олефір О.Г. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 289744065 згідно якої визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП. Підставою притягнення до відповідальності за вказане правопорушення стало здійснення зупинки \~13 лютого 2021 року о 15 год. 21 хв. в районі будинку , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , чим порушено п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. 01 квітня 2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Моря О.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 291532723 згідно якої визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП. Підставою притягнення до відповідальності за вказане правопорушення стало здійснення зупинки 23 лютого 2021 року о 16 год. 3 хв. в районі будинку , що знаходиться за адресою м. Дніпро площа Героїв Майдану, 1, чим порушено п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що 10 лютого 2021 року о 14 год. 35 хв., 11 лютого 2021 року о 10 год. 52 хв, 13 лютого 2021 року о 15 год. 21 хв., 23 лютого 2021 року о 16 год. 03 хв. у вказаних у постановах місцях знаходився не автомобіль позивача, а інший автомобіль («двійник»), а тому під час винесення вищевказаних постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем були з`ясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав. Відповідно до \~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені \~Конституцією \~та законами України. Відповідно до \~ст. 9 КУпАП \~адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. З оскаржуваних постанов від 18 березня 2021 року серії РАП № 288864609; від 22 березня 2021 року серії РАП № 289744065; від 01 квітня 2021 року серії РАП № 291532723 випливає, що позивач здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим було порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР). Згідно з п. 1.10 ПДР України, зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Відповідно до п. 8.1, 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Згідно п. 8.4 «в» ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Відповідно до Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Відповідно до Примітки до ст.122 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. З постанови від 16 березня 2021 року серії РАП № 288466507 слідує, що 11 лютого 2021 року об 10 год. 52 хв. випливає, що позивачем здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1126 вул. Європейська (вул. Миронова) в районі \~буд. №30 м. Дніпро, без оплати \~вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП. Відповідно до абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування. Відповідно до ч.1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, -тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення. Отже, неоплата вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування є порушенням абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 152-1 КУпАП. Згідно з приміткою до ст. 152-1 КУпАП суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена участині першійстатті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису). Відповідно до ч.1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 152-1 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а у разі, якщо правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), суб`єктом правопорушення є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, тобто фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб. Приймаючи оскаржувану постанову відповідач виходив з того, що позивач є відповідальною особою у розумінні статті 14-2 цього Кодексу, оскільки за ним зареєстровано спірний транспортний засіб, а тому він несе відповідальність за порушення ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 152-1 КУпАП. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 \~ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України \~доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 \~ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених \~статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновки суду першої інстанції та доводи позивача щодо незаконності винесених постанов \~ґрунтуються на тому що, у вказаних постановах місцях знаходився не автомобіль позивача, а інший автомобіль, оскільки при вивченні вказаних вище фотозображень вбачається відмінності між транспортним засобом, а саме : різниця \~в розташуванні \~автомобільних фар попереду і \~позаду, решітки \~радіатора та дискина колесах автомобілів \~різні. Також, колір автомобілів різний, на автомобілі позивача відсутні вітровики на \~дверцятах, передній бампер не такої моделі, різне \~розташування протитуманних \~фар, ручки \~дверей \~різного \~кольору, накладка \~на \~передній \~бампер має різні кольорі та не ідентична \~\~\~автомобілю позивача. На автомобілі належному позивачу встановлені парктроніки, а на автомобілі на фото вони відсутні. На передніх крилах різні повітря забірники, на належному позивачу автомобілі маються пошкодження у вигляді іржі (корозії) на правому задньому крилі, різна резина на автомобілях, на рамці заднього номерного знаку на зафіксованому автомобілі відсутні надписи, які є на належному позивачу автомобілі. Таким чином, суд першої інстанції виходив з того, що на місці знаходився інший автомобіль з номерними \~знаками, як у позивача. Статтею 142 КУпАП передбачено можливість фіксації порушень правил паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, а тому такі зображення є належним доказом його вчинення. Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься фотознімки, які у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на веб-сайті ipkp.dniprorada.gov.ua, та є належним і допустимим доказом. Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Отже, належним та допустимим доказом, що підтверджує факт вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 152-1 КУпАП \~є інформація, що розміщена на веб-сайтах, у тому числі і фотознімки з нього. При цьому, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено фотознімками на яких зафіксовано автомобіль з номерними знаками [NUMBER] . На вимогу колегії суддів, 13.12.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшов лист від Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області зі змісту листа \~вбачається , те що з 24.07.2018 року по 25.03.2021 рік автомобіль марки «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER», номер кузова [NUMBER] , з номерним знаком [NUMBER] , належав громадянці [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] . Після перереєстрації даного транспортного засобу номерний знак [NUMBER] був зданий на знищення. Отже, на час вчинення правопорушення за \~позивачем був зареєстрований автомобіль з номерними знаками [NUMBER] , при цьому доказів реєстрації іншого транспортного засобу з аналогічними номерами в матеріалах справи відсутні. Таким чином, не є доведеним висновок суду першої інстанції про наявність автомобіля-«двійника», адже дана інформація не була перевірена судом та не підтверджена належними доказами. Натомість, вищезазначена інформація з бази даних зареєстрованих транспортних засобів, спростовує такий висновок суду першої інстанції, адже з останньої вбачається, що зареєстрований тільки один автомобіль автомобіль марки «LAND ROVER» моделі «RANGE ROVER», державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . При цьому факт звернення позивача з заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про кримінальне правопорушення не доводить факт наявності іншого автомобіля, не належного позивачу з ідентичними номерними знаками. Колегія суддів зазначає, що з фотокарток наданих позивачем неможливо встановити, що фіксацію автомобіля здійснено в період вчинення адміністративного правопорушення, оскільки надані фотознімки не містять дати, а тому не доводить \~встановлення факту наявності автомобіля «двійника». Отже, відповідальною особою за зазначеними адміністративними порушеннями у відповідності до ч.1 ст. 14-2 КУпАП є [PERSON] . Оскільки зазначеними доказами, що містяться в матеріалах справи, в повній мірі підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що 10 лютого 2021 року о 14 год. 35 хв., 11 лютого 2021 року о 10 год. 52 хв, 13 лютого 2021 року о 15 год. 21 хв., 23 лютого 2021 року о 16 год. 03 хв. у вказаних у постановах місцях знаходився не автомобіль позивача, а інший автомобіль («двійник»). Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позивних вимог та наявності підстав для скасування рішення першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято за недоведеність обставин справи які суд першої інстанції вважає встановленими, що призвели до ухвалення неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню з \~прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied