Рішення адміністративного суду від 2022-10-14 00:00:00+03

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Агрономічної сільської ради, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення № 388 від 22.04.2021 року 9 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області; зобов`язати Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області надати дозвіл [PERSON] на розробку \~проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, із урахуванням правових висновків суду, наданих ним в судовому рішенні. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1\~ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції, позивач \~звернувся із клопотанням до Агрономічної сільської ради про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення \~земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0, 25 га, комунальної форми власності, не сформованої, землі запасу, бажана земельна ділянка межує із земельною ділянкою за кадастровим номером: 0520680200:01:004:1613, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області. 19.10.2020 року рішенням 62 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради № 417 у наданні вказаного дозволу відмовлено з посиланням на те, що земельна ділянка, щодо якої подано клопотання, входить до земель площею 474,6783 га, що знаходяться під забороною ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі № 128/2833/17, якою Агрономічній сільській раді заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам вищезазначених земель сільськогосподарського призначення. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року у справі №120/7706/20 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 62 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 417 від 19.10.2020. Зобов`язано Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання [PERSON] від 10.08.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, з урахуванням правових висновків, наданих в судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У подальшому відповідач повторно розглянув клопотання від 13.08.2020 року про надання дозволу на розробку \~проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області. Рішенням 9 сесії 8 скликання \~Агрономічної сільської ради № 388 від 22.04.2021 року позивачу \~відмовлено \~у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) \~в межах села Агрономічне Вінницького району Вінницької області. При цьому відповідач посилається на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 по справі №128/2833/17, рішення від 01.07.2020 у справі №120/2611/19 та ст.118 ЗК України. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що із наданої відповідачем копії Генерального плана села Агрономічне із орієнтовним зазначенням місця розташування бажаної земельної ділянки та межами земельних ділянок, які знаходяться під забороною, на час прийняття відповідачем спірного рішення, бажана позивачем земельна ділянка входить до складу земель, які знаходяться під забороною, згідно ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17, якою \~заборонено \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~відповідачу приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії, щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам. Суд зважав на те, що заборона вчинення дій щодо розпорядження земельною ділянкою свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ч. 7 \~\~ст. 118 ЗК України. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Положеннями частини першої статті 3 Земельного Кодексу України ( надалі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Відповідно до статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі житлової та громадської забудови. Відповідно до частини 2 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України. Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України). Так, аналіз частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122 ЗК України). Разом із тим, порядок прийняття органом місцевого самоврядування відповідних рішень врегульований Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин. Частиною 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (частина 17 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету з числа депутатів ради обираються постійні комісії ради (частина 1 статті 47 України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Відповідно до частина 4 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (частина 10 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради (ч. 3 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Крім того, приписами частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Водночас, відповідно до пунктів 2 та 12 частини 1 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності, а також іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом. Отже, приписами Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про доступ до публічної інформації" передбачено обов`язок розпорядників інформації, до яких належить і Агрономічна сільська рада Вінницького району, оприлюднювати інформацію про свою діяльність, а саме: результати поіменного голосування; висновки і рекомендації постійних комісій, протоколи засідань постійних комісій; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також проекти актів органів місцевого самоврядування (крім деяких виключень). Як вбачається зі змісту спірного рішення, основною підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що бажана для нього земельна ділянка входить до складу земель площею 474,6783 га, що знаходяться під забороною згідно ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №128/2833/17, якою заборонено відповідачу приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії, щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі № 128/2833/17 (розміщена у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень) встановлено заборону Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, які передані Вінницькому національному аграрному університету від ДП Агрономічне як правонаступнику державного підприємства Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України. Тобто, зі змісту ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17 слідує, що заборона стосується прийняття рішень та вчинення будь-яких можливих юридичних дій щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність земельних ділянок площею 474,6783 га. Як з`ясовано судом першої інстанції, із наданої відповідачем копії Генерального плана села Агрономічне із орієнтовним зазначенням місця розташування бажаної земельної ділянки та межами земельних ділянок, які знаходяться під забороною, на час прийняття відповідачем спірного рішення, бажана позивачем земельна ділянка входить до складу земель, які знаходяться під забороною, згідно ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17, якою \~заборонено відповідачу приймати рішення та вчиняти \~\~будь-які інші можливі юридичні дії, щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам. Варто зауважити, що виходячи із положень статей 150, 151 КАС України, які регламентують підстави вжиття заходів забезпечення позову, метою вжиття заходів забезпечення позову є, хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового акта, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також можливість реального виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Частиною 3 статті 156 КАС України встановлено, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом. Водночас, судом встановлено, що бажана для позивача земельна ділянка, входить до земель щодо яких відповідачу заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які можливі юридичні дії, щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам згідно ухвали суду про забезпечення позову від 03.04.2018 у справі № 128/2833/17. У свою чергу, суд вважає за необхідне вказати, що юридичні дії - це конкретні обставини, які породжують, змінюють або припиняють правовідносини на основі волевиявлення особи. Варто зауважити, що порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності в приватну власність зацікавленим особам визначений статтею 118 ЗК України. Положення зазначеної статті визначають процедуру та етапи отримання земельної ділянки у власність, зокрема: - звернення особи, зацікавленої в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності із клопотанням до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; - рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - розробка та погодження проекту землеустрою; - рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Таким чином, оскільки рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним із визначених етапів, що передує переходу права власності на земельну ділянку, породжує подальші правовідносини щодо можливості зацікавленої особи отримати земельну ділянку у власність, а відтак і правомірні очікування на передачу її у власність, тому таке рішення, на думку суду, охоплюється визначенням та поняттям "юридичної дії, пов`язаної із розпорядженням, відчуженням та передачею земельної ділянки у власність". Незважаючи на те, що отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки само по собі не означає позитивного рішення про надання її у власність, однак на переконання суду, таке рішення свідчить про вчинення відповідним органом, який надає дозвіл та передає земельні ділянки у власність, юридичної дії, яка є передумовою передання земельної ділянки у власність, тому таке рішення підпадає під вид заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі №128/2833/17. Більше того, об`єкт забезпечення позову зазнає змін та перетворень при виконанні рішення у випадку задоволення даного позову (на етапі реалізації отриманого дозволу на розроблення документації із землеустрою), що в силу мети забезпечення позову є неприпустимим. В той же час, до моменту скасування заходів забезпечення позову, навіть після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність цю земельну ділянку, тобто його очікування та затрати будуть невиправданими, зважаючи на те, що існує судова заборона на прийняття Агрономічною сільською радою рішення та вчинення будь-яких інших можливих юридичних дій щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. Тим самим відповідач буде позбавлений можливості затвердити розроблену документацію до моменту скасування заходів забезпечення позову у встановленому законом порядку. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 240/6035/18 (провадження № К/9901/28252/19). Доводи апелянта про те, що відповідно до ухвали від 03.04.2018 року у справі №128/2833/17, неможливо встановити на яку саме земельну ділянку накладено арешт, у зв"язку з відсутністю викопіювання із позначенням відповідної території села Агрономічного на яку поширюється арешт, колегія суддів відхиляє, оскільки до відзиву відповідачем було додано копію Генерального плану села Агрономічне, з орієнтовними межами земельних ділянок, на які накладено судову заборону ухвалою від 03.04.2018 року у справі №128/2833/17. Також вказано орієнтоване місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність. ( а.с.37). Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення №338 від 22.04.2021, з посиланням на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі №128/2833/17, діяв правомірно та обгрунтовано. Отже, з огляду на вищеперелічені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що підстави відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, зазначені у спірному рішенні, відповідають нормам чинного законодавства. З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Агрономічної сільської ради від 22.04.2021 № 388, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, є правомірним та скасуванню не підлягає. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied