Рішення адміністративного суду від 2022-07-12 00:00:00+03

В квітні 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом, і просив скасувати постанову відповідача серії ДП18 №807029 від 03.04.2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2022 року позовну заяву залишено без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін. Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляції позивач зазначив, що не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про порушення ним правил дорожнього руху, а відповідач не надав належних доказів як події, так й наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. У відповідності до змісту оскаржуваної постанови, 03.04.2022 по вул. Пирогова, 157, у м. Вінниці, інспектором роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП Дукою М.В. було зупинено транспортний засіб марки RENAULT MEGANE, д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і під час перевірки документів було встановлено, що водій згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/16635/21 від 31.08.2021 позбавлений права керування транспортним засобом, у зв`язку з чим останній порушив п. 2.1(а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 ПДР України. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої відповідними статтями КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Позивач, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, у разі його здійснення може бути підданий адміністративному стягненню. Однак, у разі відсутності події такого керування, або його не доведенні належними доказами, вказаному стягненню позивач не може бути підданий. Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. На підтвердження винуватості позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП Дуки М.В. Колегія суддів, переглянувши та дослідивши наданий відеозапис, дійшла висновку, що на ньому відсутні докази керування транспортним засобом позивачем та й відповідно факт зупинки поліцейським. Зафіксовані на відео події стосуються розгляду справи, оформлення оскаржуваної постанови та пропозиції позивачу пройти освідування на предмет алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Насправді, позивач на відеозаписі знаходиться не за кермом автомобіля, а поруч з ним, також у кадрі присутні інші сторонні особи, із чого не можливо зробити висновок про керування саме позивачем, який про це заперечує у весь час. Інших доказів суду відповідачем надано не було, а сама по собі оскаржувана постанова не є доказом у розумінні ч. 1 ст. 251 КУпАП, так як у відповідності до ст. 283 КУпАП приймається уже за наслідками розгляду справи як рішення уповноваженого органу. З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Результат розгляду: granted