Рішення адміністративного суду від 2022-09-13 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області, в якому просив: - скасувати рішення Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області про відмову [PERSON] в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 19.11.2020 № 12032300005574; - зобов`язати Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянина Республіки Ірак [PERSON] , серія [NUMBER] , у зв`язку з досягненням 45- річного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після досягнення 45-річного віку неодноразово звертався до органів міграційної служби із заявою щодо обміну (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні, однак останнім безпідставно відмовлено у задоволенні вимог такої заяви. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 позовну заяву задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області про відмову [PERSON] в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 19.11.2020 № 12032300005574. Зобов`язано Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянина Республіки Ірак [PERSON] , серія [NUMBER] , у зв`язку з досягненням 45- річного віку. Суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент як первісного, так і повторного звернення позивача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання дозвіл на імміграцію позивача був чинний. Доказів скасування такого дозволу, як і скасування посвідки на постійне проживання позивача ані на момент розгляду відповідачем заяв позивача, ані на момент судового розгляду справи матеріали справи не містять. Суд визнав протиправною вимогу територіального органу ДМС від позивача документу, який би підтверджував належність до громадянства України [PERSON] , на момент подачі позивачем документів на отримання дозволу на імміграцію та на момент отримання такого дозволу, оскільки правомірність отримання позивачем дозволу на імміграцію та відповідно видачі посвідки на постійне проживання в України підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили. Більш того, надання таких документів не передбачено вимогами Порядку №321. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення зобов`язано відповідача здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянина Республіки Ірак [PERSON] серії [NUMBER] у зв`язку з досягненням 45- річного віку», в той час, як позивач звертався до відповідача із заявою щодо обміну посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , виданої 22.03.2013. Також відповідач зазначає, що оскільки 45-річного віку позивач досяг [INFO] , документи для обміну посвідки ним було подано 09.11.2020 з порушенням строків, визначених пунктом 18 Порядку №321, в зв`язку з чим є всі підстави вважати, що термін дії посвідки позивача закінчено, наслідком чого є обов`язок позивача подати документ, зазначений у пп. 4 п. 32 Порядку №321, а саме: копію рішення про надання дозволу на імміграцію. Відповідно до абзацу 2 п. 41 Порядку №321 у разі неможливості подати такі документи у зв`язку з їх втратою або видачею на тимчасово окупованій території України, іноземцем або особою без громадянства додатково подаються документи, які згідно із Законом України «Про імміграцію» підтверджують підстави для отримання дозволу на імміграцію (посвідки на постійне проживання), та їх копії. Відповідачем встановлено, що дозвіл на імміграцію наданий позивачу на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», як батькові громадянки [PERSON] , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку 12.07.2011. Вказаною правовою нормою передбачено, що дозвіл на імміграцію надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким від перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України. Проте, свідоцтво про народження не віднесено статтею 5 Закону України «Про громадянство України» до документів, що підтверджують громадянство України. Таким чином, на думку відповідача, при подачі документів на обмін посвідки на постійне проживання, з метою прийняття позитивного рішення щодо її оформлення, позивачу необхідно було подати документ, який підтверджував належність до громадянства України [PERSON] , на момент подачі позивачем документів на отримання дозволу на імміграцію та на момент отримання такого дозволу. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 04.10.2011 громадянину Республіки Ірак [PERSON] Покровським РВ ГУМВС України в Донецькій області видана посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] , у якій підставою для видачі вказано п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» із терміном дії - «безстроково». 22.03.2013 позивачу видана посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] , відповідно до якої [PERSON] зареєстрований з 27.04.2018 за адресою: [ADDRESS] . Орган видачі: 1401 (Головне управління ДМС у Донецькій області), 20.02.2019 у зв`язку із досягненням 45-річного віку позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні. До заяви, окрім інших документів, позивач додав копію свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 12.07.2011 на ім`я [PERSON] та копію рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 09.04.2012 у справі №2/0525/1777/12. Згідно копії свідоцтва про народження (повторно) від 12.07.2011 серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] , громадянин Республіки Ірак. Також зазначено - місце народження [PERSON] - Україна, Донецька область, мати - [PERSON] , громадянка України (а.с.16). Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 09.04.2012 у справі №2/0525/1777/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження - вирішено виключити з Актового запису про народження №565 від 27.05.2010 [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського РУЮ у м. Донецьку, відомості про батька дитини - [PERSON] . За результатом розгляду звернення [PERSON] щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні по досягнення 45 років листом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 21.02.2019 №1201.3.1-4041/12.3-19 повідомлено, що за відповіддю ГУ ДМС України в Донецькій області здійснити перевірку законності надання дозволу на імміграцію немає можливості, оскільки м.Донецьк є тимчасово окупованою територією. У зв`язку з цим позивачу необхідно надати документи, які слугували підставою для оформлення дозволу на імміграцію в Україну та в подальшому посвідки на постійне проживання для можливості поновлення справи про оформлення дозволу на імміграцію. Крім того, з наданих позивачем копій документів вбачається відсутність підстав для оформлення дозволу на імміграцію в Україну, оскільки громадянка [PERSON] не є донькою позивача. 05.09.2019 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №93327 відносно гр. Республіки Ірак [PERSON] , [INFO] , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію». Правомірність означеного рішення від 05.09.2019 про скасування дозволу на імміграцію в Україну було предметом судового розгляду у справі №200/13326/19-а. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №200/13326/19-а задоволено позов [PERSON] до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Ірак [PERSON] №93327 від 05.09.2019. 17.03.2020 позивач звернувся до Державної міграційної служби України з заявою, в якій просив забезпечити видачу посвідки на постійне проживання в Україні у порядку обміну, по досягненню 45-річчя, в тому числі з урахуванням рішення Донецького Окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року. Листом від 13.04.2020 №С-3017-20/8.1/1079-20 Державна міграційна служба України на звернення позивача від 17.03.2020 повідомила, зокрема, що п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що дозвіл на імміграцію надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України. Проте, свідоцтво про народження не віднесено статтею 5 Закону України «Про громадянство України» до документів, що підтверджують громадянство України. ДМС України зазначила, що при подачі документів на обмін посвідки на постійне проживання, з метою прийняття позитивного рішення щодо оформлення посвідки на постійне проживання, позивачу необхідно подати документ, який би підтверджував належність до громадянства України [PERSON] , на момент подачі позивачем документів на отримання дозволу на імміграцію та на момент отримання такого дозволу. 25.03.2020 позивач повторно подав заяву про обмін посвідки у зв`язку з досягненням 45-річного віку, складену у довільній формі, до якої додав копію рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №200/13326/19-а. Під час розгляду цієї заяви відповідач звернувся із запитом до ГУ ДМС України в Донецькій області (лист від 25.03.2020 вих. №1201.3.1/15271-20), на який отримав відповідь листом від 28.04.2020 №1401.3.1/16630-20, що для формування дублікату справи стосовно громадянина Сулайман [PERSON] та довідки за результатами перевірки матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію/документування посвідкою на постійне проживання вищевказаного громадянина необхідно надати до ГУ ДМС України в Донецькій області довідку про реєстрацію особи громадянином України на ім`я [PERSON] , [INFO] 09.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою-анкетою №251351000, сформованою із застосуванням засобів Реєстру, з метою обміну посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] від 22.03.2013 у зв`язку з досягненням 45-річного віку. За наслідками розгляду цієї заяви-анкети Головне управління ДМС у Дніпропетровській області на підставі підпункту 6 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, прийняло рішення від 19.11.2020 № 12032300005574 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину [PERSON] . Підставою відмови в цьому рішенні визначено, що іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки. З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання. За загальними правилами ч.1 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України. Іноземці та особи без громадянства, зазначені, зокрема, у ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», отримують посвідку на постійне проживання (ст.5 цього Закону). Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018. Згідно з п. 1, 2 Порядку №321 в редакції на час виникнення спірних правовідносин посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Відповідно до п.3 Порядку №321 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто. Відповідно до пп.5 п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія). Оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (п.9 Порядку №321). За правилами п.18 Порядку № 321 у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій). У пункті 40 Порядку №321 визначено, що для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку); 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати. Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту. До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати. Відповідно до п.41 Порядку №321 в редакції на час виникнення спірних правовідносин у разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у підпункті 4 пункту 32, пунктах 33 і 34 цього Порядку. У разі неможливості подати такі документи у зв`язку з їх втратою або видачею на тимчасово окупованій території України, іноземцем або особою без громадянства додатково подаються документи, які згідно із Законом України «Про імміграцію» підтверджують підстави для отримання дозволу на імміграцію (посвідки на постійне проживання), та їх копії. В свою чергу, відповідно до пп.4 п.32 Порядку № 321 для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають копію рішення про надання дозволу на імміграцію. Виходячи з наведених норм, суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачем, що заява по обмін посвідки у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку мала бути подана протягом місяця з дня досягнення позивачем 45-річного віку (05.01.2019). Враховуючи, що в установленому порядку позивач звернувся до відповідача із заявою-анкетою 09.11.2020, позивач мав надати документи, в тому числі, зазначені в п.41 Порядку № 321. Відповідно до п. 42 Порядку №321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. За правилами п.36, 37 Порядку № 321 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС. Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту. Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу. У разі коли дозвіл на імміграцію виданий одним територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, а документи для оформлення посвідки подані до іншого територіального органу/територіального підрозділу ДМС у зв`язку із зміною іноземцем або особою без громадянства місця проживання, чинність дозволу на імміграцію перевіряється шляхом надсилання відповідних запитів до місця видачі дозволу, відповідь на які надається протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту. У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі. У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особу без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. Відповідно до пунктів 43-46 Порядку №321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні. У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит. Перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі "Службові відмітки" заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну. За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС. У разі коли під час порівняння фотозображень не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, про це повідомляється територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації іноземця або особи без громадянства і з`ясування обставин виникнення розбіжностей. Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні. Пунктом 62 Порядку №321 встановлені підстави відмови іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, зокрема, коли іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки (пп.6). В спірному випадку, відмовляючи позивачу у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання, відповідач виходив з інформації, яка надійшла від ГУ ДМС у Донецькій області на запит щодо законності надання позивачу дозволу на імміграцію, і того факту, що позивачу необхідно було подати документ, який би підтверджував належність до громадянства України [PERSON] , [INFO] на момент подачі позивачем документів на отримання дозволу на імміграцію та на момент отримання такого дозволу. Суд апеляційної інстанції за встановлених у справі обставин погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вимоги позивача про надання позивачем означеного вище документу про належність до громадянства України [PERSON] . Так, 04.10.2011 позивачу видано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону «Про імміграцію» та, відповідно, видано посвідку про постійне проживання серії [NUMBER] , 22.03.2013 позивачу видана посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] . На час видачі позивачеві дозволу на імміграцію відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку 12 липня 2011 року, [PERSON] записаний її батьком, у зв`язку з чим позивач і отримав дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання в Україні на законних підставі (п.1 ч.3 ст.4 Закону «Про імміграцію»). В подальшому, рішенням Кіровського районного суду м Донецька від 09 квітня 2012 року у справі № 2/0525/1777/12, як набрало законної сили 20.04.2012, вирішено виключити з Актового запису про народження № 565 від 27 травня 2010 року [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського РУЮ у м. Донецьку, відомості про батька дитини - [PERSON] . Зобов`язано ВРАЦС Кіровського РУЮ у м. Донецьку внести відповідні зміни до актового запису № 565 від 27 травня 2010 року про народження [PERSON] , [INFO] , складного ВРАЦС Кіровського РУЮ у м. Донецьку, виключивши зі вказаного актового запису відомості про батька дитини - [PERSON] . Таке рішення суду мотивовано виключно зміною в сімейних відносинах між [PERSON] та громадянкою України [PERSON] (матір`ю [PERSON] ), з якою [PERSON] перебував у близьких відносинах. Як правильно зазначено судом першої інстанції, положеннями пунктів 64-65 Порядку №321 встановлено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію»; 2) отримання від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом. На підставі поданої позивачем в 2013 році заяви та документів до ГУ ДМС в Донецькій області про обмін посвідки про постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , в тому числі, рішенням Кіровського районного суду м Донецька від 09 квітня 2012 року у справі № 2/0525/1777/12, позивачу видано посвідку на постійне проживання в Україні (у формі книжки) № [NUMBER] від 22.03.2013. Тобто наявність означеного рішення суду про виключення з Актового запису про народження № 565 від 27 травня 2010 року [PERSON] , [INFO] , відомостей про батька дитини - [PERSON] не стало свого часу перешкодою для оформлення позивачу посвідки на постійне проживання № [NUMBER] . В подальшому, рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області прийнято рішення від 05.09.2019 №93327 про скасування дозволу на імміграцію позивача, проте до матеріалів справи копії такого рішення в порушення обов`язку доказування надано не було. Втім, як встановлено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №200/13326/19-а, яке набрало законної сили 27.02.2020, скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Ірак [PERSON] № 93327 від 05.09.2019. При цьому вказаним рішенням у справі № 200/13326/19-а, встановлено, що на підтвердження виконання рішення Кіровського районного суду м Донецька від 09 квітня 2012 року у справі № 2/0525/1777/12 позивачем наданий лист відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного у м. Львові Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 890/16.7-23 від 10.04.2019, відповідно до якого повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] видано 22.05.2012 та серії [NUMBER] від 12.07.2011 повідомлено, що в актовому записі про народження [PERSON] зазначено матір - громадянка України. Таким чином, станом на момент звернення [PERSON] до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання дозвіл на імміграцію позивача був чинний. Отже, вимога про витребування документу про підтвердження належності громадянства України [PERSON] є безпідставною, не узгоджується з жодною нормою діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини. Тим більше, стаття 7 Закону України «Про громадянство України» визначає підстави набуття громадянства України за народженням, відповідно до якої громадянство дітей пов`язується насамперед з громадянством їх батьків, а саме: перебуванням у громадянстві України батьків дитини чи одного з них. Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає, що орган міграційної служби, приймаючи рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання за результатами розгляду заяви особи та поданих нею документів повинен визначити чітку і обґрунтовану підставу для такої відмови. У спірному рішенні про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину - [PERSON] , зазначено лише підпункт 6 пункту 62 Порядку №321 без конкретної інформації, які саме документи не подані позивачем або з порушенням строків, тоді як рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суд враховує також те, що відповідно до п.14, 15 Порядку № 321 ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном. Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах». У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, або надіслання запитів в електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі. До підключення Мін`юсту до Реєстру одержання відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть, які підлягають обов`язковому внесенню до Реєстру, у разі потреби здійснюється шляхом надсилання до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку запиту щодо особи, відповідь на який Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня його надходження. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі вони надсилаються у паперовій формі. Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови позивачу в обміні посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 45-річного віку, що свідчить про протиправність рішення Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області від 19.11.2020 № 12032300005574. Стосовно доводів відповідача в апеляційній скарзі про безпідставність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції з огляду на те, що суд вирішив зобов`язати Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянина Республіки Ірак [PERSON] , серія [NUMBER] , тоді як позивач звертався до Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області з заявою-анкетою з метою обміну посвідки серії [NUMBER] від 22.03.2013, суд апеляційної інстанції зазначає таке. Дійсно, як встановлено судом вище, позивачу була видана посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] від 22.03.2013 взамін первісно виданої посвідки на постійне проживання громадянина Республіки Ірак [PERSON] , серія [NUMBER] від 04.10.2011. Звертаючись до суду з позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог в позовній заяві навів обставини щодо видачі йому означених вище посвідок на постійне проживання громадянина і звернення до органу міграційної служби із заявою про обмін саме посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] від 22.03.2013 у зв`язку з досягненням ним 45-річного віку. Суть визначених позивачем спірних правовідносин полягає фактично у відмові йому в обміні посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] від 22.03.2013, тому допущена позивачем помилка в прохальній частині позовної заяви ніяким чином не впливає на суть спору. Разом з тим, залишення судом першої інстанції такої помилки поза увагою призвело до висновку, який не відповідає обставинам справи, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії і прийняття нового рішення в цій частині.

Результат розгляду: partial