Рішення адміністративного суду від 2023-04-06 00:00:00+03

У лютому 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Кондрасія О.А. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову, складену поліцейським УПП в м. Києві інспектором старшим лейтенантом Кобзарем М.Ю., про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил дорожнього руху серії ЕАР № 6484423 від 01 лютого 2023 року, провадження щодо [PERSON] закрити; стягнути з відповідачів судові витрати на правничу допомогу в сумі 12090,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 01 лютого 2023 року інспектором Управління поліції в м. Київ лейтенантом поліції Кобзарем М.Ю. було винесено постанову серії ЕАР № 6484423 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Підставою для прийняття постанови стали наступні обставини зазначені в постанові: 01 лютого 2023 року в м. Києві по вул. Набережно-Рибальській водій транспортного засобу «INFINITI FX 35» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , рухався по смузі громадського транспорту, чим порушив п. 17.1 ПДР. Із вказаною постановою позивач не згодний, оскільки, рухався із дотриманням Правил дорожнього руху, виконуючи поворот на право при виїзді на вул. Набережно-Рибальську опинився на смузі для руху громадського транспорту, негайно увімкнувши лівий покажчик повороту та в момент безпечної можливості перелаштувався у сусідній ряд, який не є смугою для руху маршрутних транспортних засобів та продовжив рух у напрямку Гаванського мосту. Законність такого маневру з виїздом на смугу для руху громадського транспорту при виїзді на таку дорогу встановлені п. 17.2 Правил дорожнього руху України, однак інспектором не взято до уваги твердження [PERSON] . На думку позивача, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а обставини вказані в постанові не відповідають дійсності, рішення інспектора є передчасним та незаконним, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2023 року визначено головуючим суддю Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14 березня 2023 року Департаментом патрульної поліції в особі представника Дідковської Д. подано відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи тим, що інспектором було винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства, натомість відомості викладені позивачем у позові є хибними. Вказують, що сам позивач у своїй позовній заяві не заперечує факту руху по смузі для маршрутних засобів. В ході розгляду справи інспектором прийнято правомірне рішення про притягнення позивача до відповідальності. До відзиву долучають відео з нагрудного реєстратора інспектора. Також представник у відзиві заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу, вказуючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного провадження, без представництва в суді, предметом розгляду є оскарження постанови про накладення стягнення у сумі 680,00 грн. 14 березня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кондрасій О.А. звернувся до суду з клопотанням, в якому просить призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у судовому засіданні з викликом сторін. Клопотання мотивоване важливістю розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, оскільки оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень було прийняте за умов та обставин, деталі яких можуть бути повідомлені суду позивачем або його представником та мають принципове значення при визначенні факту вини громадянина та винності його дій в цілому. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року частково задоволено клопотання представника позивача, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено засідання з повідомленням (викликом) сторін на 31 березня 2023 року на 10.00 год. Представник позивача у судовому засіданні 31 березня 2023 року позов [PERSON] підтримав з підстав та мотивів викладених у ньому. На підтвердження відсутності в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху просив долучити до матеріалів справи схему відрізку дороги та фотознімок. Представники управління патрульної поліції м. Києва та Департаменту патрульної поліції в судове засідання 31 березня 2023 року не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за місцезнаходженням. Судові виклики були отримані завчасно. Згідно ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 лютого 2023 року інспектором Управління поліції в м. Київ лейтенантом поліції Кобзарем М.Ю. було винесено постанову серії ЕАР № 6484423 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. З вказаної постанови вбачається, що транспортний засіб «INFINITI FX 35» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] 01 лютого 2023 року 08:02:41 в м. Києві по вул. Набережно-Рибальська рухався по смузі громадського транспорту, чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху. На дорозі із смугою для маршрутних Т/З, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 і забороняється рух і зупинка інших Т/З на цій смузі, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п.4 ч.1 ст.288 КУпАП постанова інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили (ч.1 ст.289 КУпАП). Згідно приписів ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до пп. "ґ" п. 8.4 Правила дорожнього руху інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Дорожній знак 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" додатку № 1 Правил дорожнього руху. Дорога, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів. Дорожній знак 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" додатку № 1 Правил дорожнього руху. Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Нормою п. 17.1 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Водночас, відповідно до п.17.2 Правил дорожнього руху водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП). За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, збирати докази зобов`язані працівники Національної поліції. За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи (ч. 3 ст. 77 КАС України). Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. У постанові про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2023 року серії ЕАР № 6484423 поліцейським УПП в м. Києві інспектором старшим лейтенантом Кобзарем М.Ю. не наведено жодного доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення та винності [PERSON] в його вчиненні. Не надано таких доказів відповідачами і в ході розгляду справи. Відзив містить лише покликання на загальні норми законодавства, при цьому докази врахування інспектором під час розгляду справи тверджень [PERSON] щодо виконання ним положень п. 17.2 Правил дорожнього руху України, чи спростування таких тверджень позивача, відсутні. Судом переглянуто долучене до відзиву відео з нагрудного реєстратора інспектора, на ньому не зафіксовано порушення [PERSON] п. 17.1 Правил дорожнього руху. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачами, на яких покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення. Зважаючи на те, що відповідачами не доведено вину [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасувати постанову про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення від 01 лютого 2023 року серії ЕАР № 6484423, складену поліцейським УПП в м. Києві інспектором старшим лейтенантом Кобзарем М. Ю., та закрити справу про адміністративне правопорушення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вказує наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI). Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ст. 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України). У поданому відзиві представник відповідача заперечує проти вимог про стягнення правової допомоги, вказуючи про не співмірність. Зазначає, що компенсація судових витрат здійснюється саме за участь особи, яка надавала правову допомогу та є фахівцем у галузі права, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням, та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Оскільки справа розглядається судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження, без представництва в суді, предметом оскарження якої є постанова про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн, враховуючи значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію позивача або публічний інтерес до справи, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог, зокрема стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 12090,00 грн. Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. Між позивачем та Адвокатським об`єднанням "А.С.А.ГРУП" 03 лютого 2023 року укладений договір про надання правової допомоги № 2308. Згідно рахунку на оплату № 10 від 06 лютого 2023 року ціна за надання правової допомоги за вказаним договором складає 12090,00 грн. 08 лютого 2023 року [PERSON] було оплачено зазначений рахунок, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції. Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат бере до уваги, що адвокатом дійсно надані послуги, які включали в себе підготовчий процес для розгляду даної справи в суді збір і систематизацію документів для вироблення правової позиції, складення та подачу адміністративного позову, складання і подачу клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження у судовому засіданні з викликом сторін, а також участь у одному судовому засіданні. З огляду на викладене та враховуючи заперечення відповідача проти стягнення витрат на правничу допомогу наведені у відзиві, категорію справи, яка не відноситься до категорії складних, судом визначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику осіб, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, саме за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено та призначено в спрощеному розгляді із викликом сторін,

Результат розгляду: granted