Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

21.09.2021р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ювілейної сільської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо прийняття рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,9988га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Ювілейне, Олешківського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання від 26.05.2021р.; зобов`язання надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,9988га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Ювілейне, Олешківського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах, із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання від 26.05.2021р. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач в передбаченому законом спосіб не розглянув його клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки та не прийняв законне рішення про надання йому дозволу, або про відмову у наданні такого дозволу, у відповідності до вимог Земельного кодексу України. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.12.2021р. позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Ювілейної сільської ради щодо прийняття рішення на сесії про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,9988га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Ювілейне, Олешківського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання [PERSON] від 26.05.2021р.; зобов`язано Ювілейну сільську раду \~розглянути клопотання [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,9988 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Ювілейне, Олешківського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах, із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, від 26.05.2021р. та прийняти з даного питання вмотивоване рішення; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з Ювілейної сільської ради за рахунок бюджетних асигнувань у дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 454грн.; стягнуто з \~ [PERSON] у дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 454грн.; стягнуто на користь [PERSON] з Ювілейної сільської ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7333грн. Додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17.12.2021р. стягнуто на користь [PERSON] з Ювілейної сільської ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу «гонорар успіху» у сумі 2000грн. Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги, в яких посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судових рішень в межах апеляційних скарг, судова колегія вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2021р. [PERSON] звернувся до Ювілейної сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,9988га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території земель, якими розпоряджається Ювілейна сільська рада та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування. /а.с.9-10/ Листом відділу земельних відносин, містобудування та архітектури, комунальної власності, енергоменеджменоту, інвестицій та управління проектами виконавчого комітету Ювілейної сільської ради від 05.07.2021р. №958/0241-21 \~повідомлено [PERSON] про те, що проект рішення сільської ради не був підтриманий на її пленарному засіданні більшістю голосів депутатів від загальної кількості складу ради. /а.с.11/ Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду клопотання від 26.05.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом. Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (надалі ЗК України) та Законом України «Про землеустрій». Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 ЗК України\~ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч.1 ст.128\~ \~цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, з огляду на зміст пп. «в» ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України\~ визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: \~для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Таким чином, [PERSON] , як громадянин України має право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, за умови, що такого права він не використав раніше. Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2021р. [PERSON] звернувся до Ювілейної сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1,9988 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території земель, якими розпоряджається Ювілейна сільська рада та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування. /а.с.9-10/ До вищезазначеного клопотання додано копії: паспорта громадянина України із зазначенням номера платника податків, графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки. /а.с.9-10/ Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР (надалі Закон України №280/97-ВР). Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно з ч.ч.1,2 ст.59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. З аналізу зазначених норм права випливає, що рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, або на виготовлення технічної із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, належить до виключних повноважень відповідної місцевої ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду. Таким чином, рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення Ювілейної сільської ради. В межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Ювілейної сільської ради про надання дозволу чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. Отже, лист від 05.07.2021р. №958/0241-21, яким Ювілейна сільська рада зазначає про непідтримку депутатами міської ради проекту рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку, а тому відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України. Згідно\~ ст.132 КАС України\~ судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~ Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1\~ ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному\~ ст.252 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.7 ст.139 КАС України \~\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, 09.09.2021р. між [PERSON] та адвокатом Мельничуком Д.М. укладено договір про надання правничої допомоги №09/09/21 та додаткову угоду до нього від 30.09.2021р. /а.с.48-51/ На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу у суді першої інстанції надано довідку-рахунок №21-46 від 24.11.2021р. на суму 7333грн., акт від 04.12.2021р. на суму 2000грн., квитанції від 24.11.2021р., від 04.12.2021р. /а.с.24, 30, 46, 50/ 08.01.2022р. між [PERSON] та адвокатом Буженко Ю.С. укладено договір про надання правничої допомоги №08/01/22. /а.с.121-122/ На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції надано довідки-рахунки №22-3 від 18.01.2022р. на суму 9500грн., №22-6 від 04.02.2022р. на суму 3000грн., квитанції від 18.01.2022р., 04.02.2022р. /а.с.99, 102, 120, 123/ Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4\~ ст. 134 КАС України\~ для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, відповідно до виконаних робіт складено довідку-рахунок №21-46 від 24.11.2021р. на суму 7333грн., акт від 04.12.2021р. з детальним описом виконаних робіт, з метою обрахування розміру витрат на правничу допомогу адвоката за договором про надання правової допомоги у суді першої інстанції, загальний розмір яких складає 9333грн. Також, відповідно до виконаних робіт складено довідки-рахунки №22-3 від 18.01.2022р., №22-6 від 04.02.2022р. з детальним описом виконаних робіт, з метою обрахування розміру витрат на правничу допомогу адвоката за договором про надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції, загальний розмір яких складає 12500грн. Згідно з ч.9\~ ст.139 КАС України\~ \~\~\~\~\~\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, враховуючи надані стороною позивача докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката, зміст і обсяг наданих матеріалів до суду першої інстанції, а також часткове задоволення позову, колегія суддів вважає необґрунтованим стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у загальному розмірі 9333грн. (з урахуванням додаткового рішення). При цьому, враховуючи надані стороною позивача докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката, зміст і обсяг наданих матеріалів до суду апеляційної інстанції та з урахуванням принципу співмірності, колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 500грн. На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального, процесуального\~ права, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає частковому скасуванню, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню в повному обсязі.

Результат розгляду: partial