Рішення адміністративного суду від 2022-11-23 00:00:00+02

12 липня 2022 року [PERSON] звернувся до суду і вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову від 05 липня 2022 року серії ЕАР № 5572886 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, прийняту командиром роти УПП у м. Києві ДПП НП України Гребелюком О.О. та закрити справу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону. Зазначає, що ПДР України він не порушував, поліцейським під час прийняття оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів. Тому, вважає, що така постанова підлягає скасуванню, так як винесена із порушенням законодавства та не відповідає обставинам справи. Ухвалою судді від 12 серпня 2022 року, після усунення недоліків, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подання відзиву відповідачі не скористалися. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 липня 2022 командиром роти УПП у м. Києві ДПП НП України Гребелюком О.О. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР № 5572886 про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу в розмірі 680,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, а саме за те, що [PERSON] 05 липня 2022 року на бул. Л.Українки, 14-В, в м. Києві, керуючи транспортним засобом марки Subary модель Forester, номерний знак [NUMBER] , здійснив зупинку (рух) на смузі для руху маршрутних транспортних, позначеній дорожнім знаком 5.8, чим порушив вимоги п.17.1 ПДР України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідачами не виконано свого обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності прийняття постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Не здобуто таких доказів і в судовому засіданні. Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 17.1 ПДР України встановлено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі. Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення дороги, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів. Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху. Дорожня розмітка 1.24 - позначає смугу, призначену для руху маршрутних транспортних засобів. Відповідно до п. 17.2 ПДР України водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Тобто, заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів дозволено під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини або для здійснення повороту праворуч з цієї смуги на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки. В інших випадках заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів заборонено. Вказане підтверджується Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 334/8508/16-а (2-а/334/180/17). Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи. Як вбачається з пояснень позивача, він дійсно керував автомобілем на бул. Л.Українки в м. Києві, однак щоб повернути до свого будинку, увімкнув правий покажчик повороту, змінивши смугу руху із середньої на крайню праву, здійснив маневр повороту до прибудинкової території в дозволеному місці, при цьому п. 17.2 ПДР України дозволяє заїжджати на смугу для маршрутних транспортних засобів водієві, який повертає праворуч на дорозі із такою смугою, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, і надає можливість виконувати поворот з цієї смуги. При цьому поліцейським не спростовано вказаних обставин і не надано жодних доказів на спростування пояснень [PERSON] . Інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано та матеріали справи не містять. Сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не є свідченням наявності складу правопорушення та вини позивача у його вчиненні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, відповідачами не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відсутні. Враховуючи викладене, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню. Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Тобто, саме відповідачі, будучи повноваженими особами на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язані обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови. Однак, будь-які докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, ані командиром роти УПП у м. Києві ДПП НП України Гребелюком О.О., ані безпосередньо Департаментом ПП НП України у встановлений судом строк надані не були, про причини їх неподання суд не повідомлено, що викликає сумнів про їх наявність на час розгляду справи у відповідачів. За вказаних обставин суд, вважає, що оскаржувану постанову від 05 липня 2022 року прийнято за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення [PERSON] ПДР України, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне право порушення по відношенню до позивача відповідачами виконані вимоги ст. ст. 268,280 КУпАП. Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки, як вказано вище, не доведено наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 цього КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. За таких обставин, наявні підставі для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Результат розгляду: granted