Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень (а.с. 31-38), просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу, в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; - зобов`язати відповідача надати позивачу довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 15.07.2019, оформлену у відповідності до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого\~ постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178; - зобов`язати відповідача провести розрахунок за неотримане позивачем речове майно станом на 15.07.2019 та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 15.07.2019. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року позов задоволений частково, визнанои протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] Збройних Сил України щодо не виплати позивачу в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та зобов`язано відповідача провести розрахунок за неотримане позивачем речове майно станом на 15.07.2019\~ та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 15.07.2019. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач \~подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що під час служби позивач із рапортом щодо виплати йому грошової компенсації не звертався. Крім того, зазначив, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом. У частині відмови в позові рішення суду не оскаржено. Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи за приписами ст. 311 КАС України здійснений в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ Позивач з 1.09.2016 по 15.07.2019\~ проходив військову службу у військовій частині A1978 Збройних Сил України, на посаді осіб, що мають звання рядового складу старшого солдата. Позивач звільнений в запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої\~ статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується копією витягу з Наказу командира військової частини A1978 № 172 від 15.07.2019. За змістом витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] № 172 від 15.07.2019 при виключенні з особового складу військової частини, компенсація за неотримане речове майно позивачу не виплачувалась. (а.с. 18) 19.08.2020\~ позивачем до військової частини [NUMBER] Збройних Сил України надано заяву\~ про нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно. (а.с. 20) Листом від 02.09.2020 № 4277 відповідачем відмовлено позивачу у нарахуванні\~ та виплаті\~ компенсації за неотримане речове майно. У позові зазначено, що представником позивача зазначений лист отриманий у вересні 2020 року. (а.с. 22) Вважаючи, що має право на виплату компенсації вартості неотриманого речового майна за період служби, позивач звернувся з цим позовом до суду. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, \~що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. При цьому, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, у зв`язку з чим позов у зазначеній вище частині підлягає задоволенню. В частині зобов`язання відповідача надати позивачу довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 15.07.2019, суд у позові відмовив, виходячи з того, що видача такої довідки Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим\~ постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, не передбачена, а видається довідка про вартість речового майна, що належить до видачі. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Розглядаючи справу, суд першої інстанції в частині додержання позивачем строку звернення до суду, виходив з того, що застосуванню у спірних правовідносинах підлягають положення ч. 2 ст. 122 КАС України, відповідно до яких для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. До таких висновків суд дійшов з огляду на те, що у справі, яка переглядається, на публічно-правовий характер спору накладається майновий аспект, а тому достатнім строком реалізації позивачем права на звернення до суду є саме шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України. Проте, частиною третьою\~ статті 122 КАС України\~ передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже,\~ КАС України\~ передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій\~ статті 122 цього Кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою\~ статті 122 КАС України. Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Отже, військова служба є публічною службою, а тому при поданні позовів щодо прийняття громадян на військову службу, її проходження та звільнення з неї застосуванню підлягає строк, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, а саме місячний строк, який обчислюється \~з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду 30 листопада 2020 року прийнято постанову у справі № 480/3105/19, в якій\~ визначено правову природу компенсації за неотримане речове майно та здійснено висновок, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця, а тому його слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум. Ураховуючи визначену у зазначеній постанові правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 380/5093/20 з аналогічним предметом позову сформував правивий висновок, що спеціальним строком звернення до суду з таким позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою\~ статті 122 КАС України. У справі, що переглядається, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 1 березня 2021 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті (а.с. 25), тобто з пропуском місячного строку з дня отримання відмови у виплаті йому спірної компенсації (вересень 2020 року), не зазначивши інших підстав для поновлення цього строку, крім своєї необізнаності із законодавством, проте така необізнаність є суб`єктивною обставиною і не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Відповідно до положень частини третьої\~ статті 123 КАС України в редакції, яка є чинною станом на час перегляду справи апеляційним судом, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Пунктом 8 частини першої\~ статті 240 КАС України\~ визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою\~ \~статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини 1\~ статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями\~ 238,\~ 240\~ \~\~цього\~ \~\~Кодексу. Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial