Рішення адміністративного суду від 2023-03-21 00:00:00+02

04.11.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить: - визнати противоправним та скасувати рішення відповідача Головного управління \~Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) від 28.09.2021 року № 163750014346; - \~зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області) призначити та виплатити провести перерахунок її пенсії за вислугу років та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). Вказує, що на день досягнення пенсійного віку у неї наявний достатній стаж, тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області зазначає, що Полтавська міська школа мистецтв, в якій працює позивач, належить до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача оркестрового відділу не входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, у заявку з чим позивач не набула відповідного спеціального стажу для виплати грошової допомоги згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області відзив на адміністративний позов [PERSON] не подав. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративний позов [PERSON] задоволений частково. Так, судовим рішенням визнано противоправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.09.2021 року № 163750014346. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язано зарахувати [PERSON] період роботи з 01.08.1987 року по 13.09.1990 року, з 01.06.1991 року по 31.08.1992 року - на посаді викладача по класу скрипки у Полтавській дитячій музичній школі № 2, а також в період з 31.08.1992 року на посаді викладача по класу скрипки у Полтавській міській школі мистецтв Полтавській міській школі мистецтв (що в подальшому реорганізовано 21.09.2002 році - у Малу академію мистецтв; найменована у Полтавську міську школу мистецтв «Мала академія мистецтв» ім. Р.Кириченко - на підставі рішення Полтавської міської ради від 14.08.2008 року) до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій зобов`язано здійснити нарахування та виплату [PERSON] грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] . За рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь [PERSON] стягнуто 908 грн, у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Судове рішення вмотивовано тим, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. Зазначивши, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 (постанови від 22.03.2019 у справі № 682/2177/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17) Крім того, суд зазначив, що ГУ ПФУ в Донецькій області віддало перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування періоду роботи [PERSON] на посаді викладача музичної школи та школи мистецтв до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 року виправлена описка у четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду від 03 лютого 2022 року у справі № 440/14555/21 в частині зазначення найменування суб`єкта владних повноважень, якого суд зобов`язує здійснити нарахування та виплату [PERSON] грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме вірно зазначити: «Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області» замість помилково зазначеного: «Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій». Одночасно виплавлена помилка у виконавчому листі Полтавського окружного адміністративного суду № 440/14555/21, виданому 19 травня 2022 року, в частині зазначення найменування суб`єкта владних повноважень, якого суд зобов`язує здійснити нарахування та виплату [PERSON] грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме вірно зазначити: «Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області» замість помилково зазначеного: «Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій». Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове про відмову у задоволені вимог адміністративного позову позивача, зазначаючи про відсутність у [PERSON] спеціального стажу для можливості отримання грошової допомоги. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності. Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України). За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин \~справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід частково скасувати, з огляду на наступне. Згідно зі ст. 29 Закону України від 23.05.1991 року № 1060-XII «Про освіту» (далі - Закон № 1060-XII) структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту. Статтею 12 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту» (далі - Закон № 1841-III) та п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 року № 433 (далі - Перелік № 433), передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв, мала академія мистецтв та інші). Заклад позашкільної освіти є юридичною особою. Форма власності закладу позашкільної освіти визначається відповідно до законодавства. Статус комунального має заклад позашкільної освіти, заснований на комунальній формі власності. Відповідно до ст. 21 Закону № 1841-III право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду у справі № 876/5312/17 (постанова від 30.01.2019 року) дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народження [INFO] , з 01.08.1987 року по 31.08.1992 року працювала в Полтавській дитячій музичній школі № 2 на посаді викладача по класу скрипки (а.с. 73); з 31.08.1992 року по 08.09.2021 року працювала на посаді викладача оркестрового відділу в Полтавській міській школі мистецтв «Мала академія мистецтв» ім. Раїси Кириченко (а.с. 72). Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та з 16.08.2021 року отримує пенсію за віком, яка призначена в порядку та на умовах Закону № 1058-IV (а.с. 48-50, 39-47). 27.08.2021 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, якою просила виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с. 83). 22.09.2021 року у відповідь на звернення позивача ГУ ПФУ в Полтавській області повідомив останню по те, що для визначення розміру пенсії до уваги взято загальний страховий стаж тривалістю 42 року 6 місяців 2 дні (у тому числі 3 роки 10 місяців 1 день стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років) (а.с. 7). 13.09.2021 року позивач звернулась до Полтавського об`єднаного ПФУ із заявою, якою просила виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с. 64-66). Рішенням № 2029 від 20.09.2021 року ГУ ПФУ в Харківській області [PERSON] відмовлено у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, за відсутністю спеціального стажу (а.с. 68). 23.09.2021 року позивач звернулась до Полтавського об`єднаного ПФУ із заявою, якою просила виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с. 69-71). Рішенням № 163750014346 від 28.09.2021 року ГУ ПФУ в Донецькій області [PERSON] відмовлено у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, за відсутністю спеціального стажу (а.с. 74). Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог: - станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; - пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили); - станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону № 1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції фактично про те, що позивачка всім вимогам, переліченим в попередньому пункті, станом на день подання заяви про призначення пенсії відповідала, оскільки з 01.08.1987 року по 31.08.1992 року [PERSON] працювала в Полтавській дитячій музичній школі № 2 на посаді викладача по класу скрипки і спеціальний стаж позивача - 3 роки 10 місяців 1 день (з урахуванням неповного робочого дня у певні періоди) пенсійні органи не оспорюють. З 31.08.1992 року по 08.09.2021 року, тобто 28 повних років станом на 15.08.2021 року, працювала на посаді викладача оркестрового відділу в Полтавській міській школі мистецтв «Мала академія мистецтв» ім. Раїси Кириченко. Таким чином, на час призначення пенсії за віком (16.08.2021 року) позивач [PERSON] досягла пенсійного віку, працювала в установі комунальної форми власності на посаді, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мала страховий стаж 30 років на зазначених вище посадах і раніше пенсія позивачу не призначалася. Отже рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 28.09.2021 року № 163750014346 є протиправним та підлягає скасуванню. Колегія суддів не погоджується з висновком суду про необхідність виходу за межі позовних вимог [PERSON] та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати [PERSON] період роботи з 01.08.1987 року по 13.09.1990 року, з 01.06.1991 року по 31.08.1992 року - на посаді викладача по класу скрипки у Полтавській дитячій музичній школі № 2, а також в період з 31.08.1992 року на посаді викладача по класу скрипки у Полтавській міській школі мистецтв Полтавській міській школі мистецтв (що в подальшому реорганізовано 21.09.2002 році - у Малу академію мистецтв; найменована у Полтавську міську школу мистецтв «Мала академія мистецтв» ім. Р.Кириченко - на підставі рішення Полтавської міської ради від 14.08.2008 року) до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій здійснити нарахування та виплату [PERSON] грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Колегія суддів зазначає, що предметом спору у справі, що розглядається, є наявність/відсутність у позивача [PERSON] права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до положень п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, а не наявність/відсутність у позивачки права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, з урахуванням схваленої Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року відсутні підстави вважати, що питання переведення позивача з одного виду пенсії на іншій (можливо на пенсію за вислугу років) буде вирішуватися саме ГУ ПФУ в Донецькій області. Також колегія суддів зазначає, що імперативна норма права, викладена у п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV щодо обов`язку пенсійного органу при призначенні пенсії за віком виплатити особі грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, посвідчує обов`язок саме ГУ ПФУ в Полтавській області при призначенні позивачці пенсії за віком, вплатити означену вище допомогу як особі, яка відповідача всім вимогам, переліченим в п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, станом на день подання заяви про призначення пенсії. Подання пенсіонером окремої заяви про виплату такої грошової допомоги норми Закону № 1058-IV, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не визначають. Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Донецькій області, часткове скасування судового рішення і прийняття нового судового рішення про задоволення вимог [PERSON] та зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області виплатити [PERSON] грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 16.08.2021 року. Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегія суддів не впливають. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України). Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС У/країни). Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн відшкодований судовим рішенням.

Результат розгляду: partial