Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

Позивач \~\~Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» ( далі АТ «ЗЗФ») 06.04.2021 року звернулося до суду з позовом до відповідача Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі \~\~Східне МУ ДПС по роботі з ВПП), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: №00047320007 від 23.03.2021 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника податків у банку, за листопад 2020 року на суму 62 634,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 15658,50 грн.; №00048320007 від 23.03.2021 року, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2020 року на суму 62 633,00 грн., В обґрунтування \~\~позову зазначено, що АТ «ЗЗФ» не допускало порушення вимог п. 188.1 ст.188 ПК України, оскільки предметом договірних відносин з ТОВ «АГАРТА ЛТД» було не безоплатне передання майна, а виконання підрядних робіт з переробки давальницької сировини за плату, а відтак АТ «ЗЗФ» не зобов`язане нараховувати податкові зобов`язання відповідно вказаного пункту ст. 188 ПК України, виписувати та реєструвати в ЄРПН податкові накладні «по операціям безоплатної передачі орендованого майна», оскільки таких не проводив, а відтак АТ «ЗФЗ» не допускало порушення вимог п. 201.1., п. 201.10 ст. 201 ПК України. На підставі викладеного вважає, що висновки Акту перевірки про порушення АТ «ЗЗФ» вимог ст. 44, 188, 200, 201 ПК України при веденні податкового обліку та декларуванні бюджетного відшкодування з ПДВ у листопаді 2020 року в зв`язку із проведенням господарських операцій з контрагентом ТОВ «АГАРТА ЛТД» є необґрунтованими, а тому спірні ППР підлягають скасуванню. У відзиві на позов \~відповідач зазначає , що прийняті податкові повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими, так як при укладені угоди між AT «ЗЗФ» та ТОВ «АГАРТА ЛТД» у позивача виникли зобов`язання надати та зареєструвати податкові накладні за надання в оренду майна, що ним не було виконано. Вважає, що у позивача \~\~відсутні затрати по цим правовідносинам, і \~право на віднесення цих сум до кредиту, а потім і до сум від`ємного значення та бюджетного відшкодування, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року позов \~\~задоволено, \~визнані протиправними та скасовані прийняті \~Східним \~\~МУ ДПС по роботі з ВПП винесені 23.03.2021 року податкові повідомлення-рішення №00047320007 , №00048320007. На користь позивача \~за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати в сумі 2270,00 грн. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем \~подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову. \~ У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ух-валене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обста-вин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неу-передженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення \~суду першої інстанції відпо-відає, в зв`язку з чим \~вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що податковим органом в період з 25.01.2021 року по 12.02.2021 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка АТ «ЗЗФ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Перевіркою встановлено порушення позивачем п.44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1, \~п. 201.10 ст. 201 ПКУ, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Мінфіна України від 31.12.2015 року №1307 зі змінами та доповненнями, АТ «ЗЗФ» занижено базу оподаткування операцій з безоплатної передачі орендованого майна на території України, в результаті чого занижено рядок 9 «Податкові зобов`язання» на загальну суму 125 267грн., у тому числі по періодах: \~вересень 2020 року - на 29 894 грн. (в складі рядка 16.1 декларації); жовтень 2020 року - на 32 740 грн. (в складі рядка 16.1 декларації); листопад 2020 року - на 62 633 грн., за результатами якої складено акт №122/32-00-07-0102/00186542 від 19.02.2021 року . На підставі акту перевірки \~відповідачем 23.03.2021 року винесені податкові повідомлення-рішення, а саме: ППР №00047320007, яким АТ «ЗЗФ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника податку у банку, за листопад 2020 року на суму 62 634,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 15658,50 грн., ППР \~№00048320007, яким АТ «ЗЗФ» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2020 року на суму 62 633,00 грн., які оскаржені позивачем в судовому порядку. Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючі позов, суд першої інстанції виходив з того, що при перевірці правомірності фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентом \~ТОВ «АГАРТА ЛТД», предметом договірних відносин з яким було виконання підрядних робіт з переробки давальницької сировини за плату, а не безоплатне передання майна, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит та визначено відповідні суми бюджетного відшкодування при декларуванні ПДВ за листопад 2020 року, висновки щодо яких викладені контролюючим органом в акті №122/32-00-07-0102/ 00186542 від 19.02.2021 року, відповідач при винесенні спірних ППР діяв не у спосіб, передбачений чинним податковим законодавством, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваних ППР. Суд апеляційної інстанції \~погоджується з вказаними висновками суду першої ін-станції з огляду на наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відпові-дальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України). Відповідно до пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею. Згідно з вимогами абз. 1-2 п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни) . Відповідно до абз.1 п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відповідно до п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіна України від 31.12.2015 №1307 зі змінами та доповненнями, у разі постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 ПК України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/і юс луг (зокрема, якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання/звичайна ціна/балансова (залишкова) вартість перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання), постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання/звичайної ціни/балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг. У податковій накладній (в тому числі зведеній), яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 8 цього Порядку (15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189ПК України, над фактичною ціною постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для зазначення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані. Із матеріалів справи вбачається, що між АТ «ЗЗФ» та ПАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ»(далі ПАТ ДСС) 16.12.2016 року укладено договір оренди №06160728, за умовами якого в користування АТ «ЗЗФ» передана земельна ділянка та рухоме майно для переробки відходів промислового виробництва, з подальшим вивезенням отриманого корисного продукту власними силами, або з залученням третіх осіб за плату. АТ «ЗЗФ» \~укладено із ТОВ «АГАРТА ЛТД» 01.06.2018 року договір підряду №444 з виконання робіт по збагаченню шлаку сталеплавильного (фр. 0-250) з використанням обладнання (рухомого майна) отриманого від ПАТ ДСС, яке передане ТОВ «АГАРТА ЛТД» на безоплатній основі. Згідно додаткової угоди №15 до договору №444 від 01.06.2018 року ТОВ «АГАРТА ЛТД» зобов`язується виконати роботи по збагаченню шлаку сталеплавильного (фр. 0-250) за плату з метою отримання корисного продукту,після збагачення шлак сталеплавильний повертається АТ «ЗЗФ». Для збагачення шлаку сталеплавильного (фр. 0-250), АТ «ЗЗФ» \~передавав ТОВ «АГАРТА ЛТД» устаткування, що знаходиться на майданчику відвалів у Балці «Середня». Після закінчення строку дії Договору ТОВ «АГАРТА ЛТД» зобов`язане поверну обладнання АТ «ЗЗФ». АТ «ЗЗФ» \~у вересні, жовтні та листопаді 2020 року проводило господарські операції із ТОВ «АГАРТА ЛТД» на підставі договору №444 від 01.06.2018 року, а саме ТОВ «АГАРТА ЛТД» виконувало роботи по збагаченню шлаку сталеплавильного, який належав АТ «ЗФЗ», виключно для виконання робіт , передбачених договором №444 від 01.06.2018року \~за фіксовану плату Матеріалами справи підтверджено, що АТ «ЗФЗ» не проводило окремих операцій з безоплатної передачі майна (обладнання) на користь ТОВ «АГАРТА ЛТД», оскільки таке обладнання передавалося відповідно до умов договору підряду (переробки давальницької сировини) №444 від 01.06.2018 року, який передбачав оплату на користь ТОВ «АГАРТА ЛТД» за виконані роботи (надані послуги) та повернення обладнання після виконання робіт. Договір на виконання робіт по збагаченню шлаку сталеплавильного за своєю природою відповідає договору підряду. За приписами ч.1 ст. 837, ч.1 ст.839 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій страх і ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника) з матеріалів та засобами підрядника, якщо інше не встановлено договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Диспозитивність норми ст. 839 ЦК України (тобто застереження - якщо інше не встановлено договором) дозволяє встановити в договорі інші умови і для засобів виробництва, що використовуються для виконання робіт. З точки зору норм ПК України роботи за договором №444 від 01.06.2018 року слід класифікувати як операції з давальницькою сировиною. Згідно пп. 14.1.134 п. 14.1 ст.14 ПК України операція з давальницькою сировиною - операція з переробки (обробки, збагачення чи використання) давальницької сировини (незалежно від кількості замовників і виконавців, а також етапів (операцій)) з метою одержання готової продукції за відповідну плату. До операцій з давальницькою сировиною належать операції, в яких сировина замовника на конкретному етапі її переробки становить не менш як 20 відсотків загальної вартості готової продукції. Відповідно до пп. 14.1.41 п.14.1 ст. 14 ПК України давальницька сировина - сировина, матеріали, напівфабрикати, комплектуючі вироби, енергоносії, що є власністю одного суб`єкта господарювання (замовника) і передаються іншому суб`єкту господарювання (виробнику) для виробництва готової продукції, з подальшим переданням або поверненням такої продукції або її частини їх власникові або за його дорученням іншій особі. Отже, зі змісту договору №444 від 01.06.2018 року вбачається, що АТ «ЗЗФ» не надавало на адресу ТОВ «АГАРТА ЛТД» безоплатних послуг, контрагент позивача ТОВ «АГАРТА ЛТД» виконувала роботи по збагаченню шлаку сталеплавильного, який є власністю АТ «ЗЗФ» з використанням переданого устаткування \~\~і подальшим переданням сировини позивачу. Здійснивши аналіз чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що АТ «ЗЗФ» не допускало порушення вимог п. 188.1 ст. 188 ПК України, оскільки предметом договірних відносин було не безоплатне передання майна, а виконання підрядних робіт з переробки давальницької сировини за плату, а відтак АТ «ЗЗФ» не було зобов`язане нараховувати податкові зобов`язання відповідно вказаного пункту ст. 188 ПК України У зв`язку з відсутністю в діях позивача порушень вимог ст. 188 ПК України, у АТ «ЗЗФ» \~відсутній обов`язок виписувати та реєструвати в ЄРПН податкові накладні по операціям безоплатної передачі орендованого майна, оскільки таких не проводило, а тому є вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем не допущено порушення вимог п. 201.1., п. 201.10 ст. 201 ПК України. Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Приписами ст.1, 9 \~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звіт ність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомос-ті про господарську операцію та підтверджує її здійснення; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Викладене свідчить, що господарські операції для визначення податкового креди-ту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформ-леними первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану плат-ника податків. Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюва-тися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування податкового кредиту з ПДВ. Згідно норм податкового законодавства будь-які документи (у тому числі догово-ри, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів ли-ше в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних пода-ткового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що під час перевірки податковим органом досліджено та описано в Акті перевірки первинні документи, які складені та оформлені АТ «ЗЗФ» \~в зв`язку із здійсненням описаних господарських операцій, при цьому не встановлено відсутність первинних докумен тів, \~\~порушення вимог ведення бухгалтерського чи податкового обліку в частині обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єкту оподаткування ПДВ. З огляду на викладене, доводи податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства при формуванні податку на додану вартість за листопад 2020 року не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наданими до матеріалів справи первинним бухгалтерськими документами, а тому є вірним висновок суду першої інстанції про визнання оскаржених ППР \~протиправними та їх скасування. Суд першої інстанції правомірно згідно з приписами ст.139 КАС України стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підтверджені докуме-нтально судові витрати по сплаті судового збору у розмірі \~2270,00 грн. Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані. З урахуванням викладеного \~судом першої інстанції правильно встановлені обста-вини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуаль ного права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

Результат розгляду: denied