Рішення адміністративного суду від 2022-04-14 00:00:00+03

[PERSON] звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини [NUMBER] в якому просила визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, зобов`язати Військову частину [NUMBER] провести нарахування та виплату [PERSON] індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо непроведення та невиплати індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. \~ Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, [PERSON] оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати таке рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що вона 30.04.2020 звільнена з посади начальника складу відділення зберігання речового майна згідно з пунктом 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до наказу командира 182 окремого батальйону матеріального забезпечення (по особовому складу) від 10.04.2020 № 3-РС та наказу командира Військової частини [NUMBER] від 30.04.2020 № 91. При звільненні, відповідно до наказу від 30.04.2020 № 91, Військовою частиною [NUMBER] виплачено: щомісячну премію у розмірі 116% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 по 30 квітня 2020 року; одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 за 16 календарних років в сумі 94456,80 грн.; грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» за 2019-2020 роки (28 календарних днів) в сумі 11019,96 грн. У липні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по дату звільнення. Листом відповідача від 14.07.2021 № 1360 повідомлено, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 нарахована випереджаючим шляхом у відповідності до вимог абзацу 9 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078). При цьому, місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) при нарахуванні індексації враховано грудень 2015 року - крайній місяць підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України. У зв`язку із цим для проведення індексації доходів позивача індекс споживчих цін обчислювався наростаючим підсумком з січня 2016 року, як це визначено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів» (далі - Постанова № 1013). Оскільки нарахована випереджаючим шляхом сума ймовірної індексації протягом січня 2016 року-лютого 2018 року не перевищила суму підвищення грошового забезпечення за грудень 2015 року, нарахована Позивачу індексація грошового забезпечення за вказаний період становить 0 (нуль) грн. 00 коп. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, суд звернув увагу, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку із розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум. Суд вказав, що у цій справі він не може встановити базовий місяць для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, так як уповноважений лише встановити право позивача на її отримання та надати правову оцінку діям відповідача стосовно нарахуванню чи не нарахуванню такої індексації. Однак, на момент розгляду даної справи, відповідач, на думку суду, жодних дій по фактичному нарахуванню певного розміру індексації не здійснив. Суд зазначив, що у процесі виконання рішення суду Відповідачем, в порядку встановленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078, буде визначено базовий місяць для індексації грошового забезпечення Позивача, а тому вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації є передчасною та спрямована на захист ще непорушеного права, що суперечить ст. 5 КАС України, тоді як судовий захист може надаватись лише порушеним правам. Щодо вимога позивача провести компенсацію у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, суд аналогічно зазначив, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки також є передчасною. Позивач вважає такі твердження суду помилковими, оскільки у своєму листі від 14.07.2021 № 1360 відповідач повідомив позивача, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 нарахована випереджаючим шляхом у відповідності до вимог абзацу 9 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078). При цьому місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) при нарахуванні індексації враховано грудень 2015 року - крайній місяць підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України. У зв`язку із цим для проведення індексації доходів позивача індекс споживчих цін обчислювався наростаючим підсумком з січня 2016 року, як це визначено постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013). Крім того, відповідач вищевказаним листом підтвердив наявність у своїх діях протиправної бездіяльності, оскільки при нарахуванні індексації Позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 ним не проведено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Тому, вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації, не є передчасними і у вказаному публічно-правовому спорі мало місце фактичне порушення прав Позивача, оскільки відповідач здійснив нарахування індексації за вказаний період, проте неправильно застосував базовий місяць індексації, внаслідок чого сума індексації до виплатити склала 0 грн. 00 коп. У зв`язку із цим позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню з підстав наведених у позовній заяві. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. \~ Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] проходила військову службу проходила військову службу в Військовій частині [NUMBER] . 30.04.2020 виключена зі списків особового складу на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 30.04.2020 №91 в зв`язку зі звільненням зі Збройних Сил України. На день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу із позивачем не проведено розрахунку по усім видам грошового забезпечення, а саме: не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. На звернення щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення відповідач листом від 14.07.2021 повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Згідно із статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Як визначено статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), згідно з пунктом 4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. З огляду на це, суд правильно вважав, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Тому, суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що дії відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є протиправними і порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період. При цьому, суд першої інстанції вважав, що вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року не підлягають задоволенню, оскільки питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум, відповідно, суд не може встановити базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення, відтак вказана вимога є передчасною. Однак, в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями суду першої інстанції. \~\~\~\~\~ Надаючи оцінку позовним вимогам про застосування базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення січень 2008 року, колегія судів зазначає, що за приписами Порядку №1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 (далі Постанова №1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Згідно з абз. 5 п. 5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою №1294, яка набрала чинності з 01.01.2008. Отже, з набранням чинності Постановою №1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців. Згідно з п. 14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики №48/о/66-17 від 08.08.2017 на запит ДФ Міноборони №248/3/9/1/863 від 18.07.2017 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. За змістом роз`яснення Мінсоцполітики №28/о/66-18 від 18.04.2018 у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1294, яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність з 01.03.2018 у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України». Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по лютий 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося. Таким чином, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 по 28.02.2018. Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення. За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у даній спірній ситуації ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 з застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення («базового» місяця). При цьому слід зауважити, що як уже зазначалось вище, частково індексація позивачу проводилась, однак з невірним визначенням базового місяця, відтак вказані суми повинні бути враховані при нарахування та виплаті індексації за рішенням суду. \~\~\~\~ Щодо вимоги позивача провести компенсацію у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до положень статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно з положеннями статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (частина друга статті 2 Закону №2050-III). Статтею 3 Закону №2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З системного аналізу правових норм, суд вірно вважав, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів \~та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі №134/87/16-а, від 05 березня 2020 року у справі \~№140/1547/19. Враховуючи викладене, та ту обставину, що індексація ще позивачу не нарахована, суд першої інстанції вірно вважав, що вимоги щодо проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації є передчасною, а тому, підстави для задоволення такої позовної вимоги відсутні. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, відповідно рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовні вимоги задовольнити частково. \~\~

Результат розгляду: partial