Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС, відповідач) №65-о від 04.08.2020 «Про звільнення [PERSON] », поновити його на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС з 05.08.2020 та стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05.08.2020 по дату ухвалення рішення. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 позовні вимоги були задоволені. Визнано протиправним та скасовано оспорюваний наказ, поновлено позивача на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС або на рівнозначній посаді з 05.08.2020 та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 59614,80 грн. 20.04.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позову. Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.09.2021 постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 апеляційну скаргу ГУ ДФС задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2020скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до ГУ ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано оспорюваний наказ, поновлено позивача на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Закарпатській області з 05.08.2020 та стягнуто з ГУ ДФС на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59614,80 грн. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді завідувача сектору активних заходів оперативного управління ГУ ДФС та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі 15258,55 грн допущено до негайного виконання. 16.12.2021 до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просив стягнути з ГУ ДФС на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.04.2021 по 18.11.2021. В обґрунтування зазначеної заяви, зазначає що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позову. Враховуючи норми ст.325 КАС України щодо набрання законної сили постанови суду апеляційної інстанції з дня її прийняття, 27.04.2021 відповідач виніс наказ №45-0 про скасування наказу ГУ ДФС №110-0 від 14.12.2021 «Про поновлення на посаді [PERSON] » та повторно звільнив позивача. Судом апеляційної інстанції не враховано той факт, що фактично через виданий відповідачем наказ ГУ ДФС№65-0 від 04.08.2020 «Про звільнення [PERSON] », законність якого булла предметом \~розгляду даної справи, вимушений прогул позивача фактично складав з 05.08.2020 по 02.12.2020 84 календарних дні та з 24.04.2021 по 18.11.2021 (дата прийняття нової постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду) ще 208 днів Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як зазначено вище, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 було стягнуто з ГУ ДФС на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59614,80 грн за період з 05.08.2020 по 02.12.2020. У процесі розгляду вказаної заяви, колегією суддів було встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021, ГУ ДФС було видано наказ №45-0 від 27.04.2021 «Про скасування наказу ГУ ДФС №110-0 від 14.12.2021 «Про поновлення на посаді [PERSON] » Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно ч.2 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Обчислення середньої заробітної плати у випадку вимушеного прогулу здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100). Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на посаді. Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. За змістом наведеної норми, рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається одночасно з рішенням про поновлення працівника на роботі. У межах спірних правовідносин, органом який розглядає трудовий спір є суд, а відтак, саме на суд покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на посаді. Суд апеляційної інстанції розглянув та задовольнив позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, навівши у постанові мотиви своїх висновків та їх обґрунтування нормами матеріального права. Однак, в резолютивній частині рішення, помилково не зазначив про задоволення \~позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.04.2021 по 18.11.2021, задоволення якої є очевидним, як похідної від задоволення позовної вимоги про поновлення на роботі. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про ухвалення додаткової постанови та привести у відповідність її резолютивну частину мотивувальній частині, у якій обґрунтовано наведено законодавчі підстави задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на роботі незаконно звільненого працівника. Матеріалами справи підтверджується, що згідно довідки ГУ ДФС №145/07-16-05-02-09 від 04.11.2020, середня заробітна плата [PERSON] на момент звільнення становила 15258,55 грн, а середньоденна 709,70 грн. Загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 27.04.2021 по 18.11.2021 складає 208 календарних дні, а тому з урахуванням наведених вище розрахунків загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 147617,60 грн (208 календарних дні х 709,70 грн), з утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів, оскільки відповідач, як податковий агент відповідно до ПК України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Результат розгляду: granted