Рішення адміністративного суду від 2022-10-17 00:00:00+03

в грудні 2021\~року позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи [PERSON] про стягнення податкового боргу. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач своїм правом, передбаченим ст. ст. 300, 304 КАС України, не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 серпня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач є платником податків і зборів. Згідно з картки особового рахунку платника податків за відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 8580,90 грн., з податку на нерухоме майно. Оскільки, [PERSON] в добровільному порядку не сплатила вказану суму боргу, тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами,колегія суддів зазначає наступне. Так, відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Згідно з п.п.15.1-15.2 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами. Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Податкове зобов`язання згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковим боргом є сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Відповідно до пп. "а" пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Таким чином, обчислена контролюючим органом сума податку з об`єкта/об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, повинна бути сплачена останніми протягом 60 днів з дня вручення відповідного податкового повідомлення-рішення. З матеріалів справи встановлено, що \~за відповідачем рахується заборгованість з податку на нерухоме майно, що складає всього 8580,90 грн, в тому числі основного платежу 8580,90 грн, штрафної санкції - 0,00 грн, пені - 0,00 грн. Дана заборгованість утворилася в результаті не сплати донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання 04.03.2021 року, що підтверджується податковим повідомленням рішенням форми №0055455-2404-0221 на суму 8580,90 грн Апелянт як на правомірність своїх дій зазначає, що вказане \~податкове повідомлення - рішення було направлено податковим органом відповідачу за адресою: [ADDRESS] , однак було повернуте з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Даючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів вказує наступне. За приписами пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України). Водночас порядок листування з платником податків встановлено статтею 42 ПК України. Згідно з п.42.1 ст.42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. За правилами, передбаченими пунктом 42.2 статті ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Пунктом 58.3 статті 58 ПК України обумовлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. Крім того, пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податкове повідомлення - рішення форми «Ф» за: №0055455-2404-0221 від 04.03.2021 року та податкова вимога за №284597-50 від 09.09.2019 направлялись позивачем рекомендованим листом з повідомленням на адресу відповідача: [ADDRESS] , однак були повернуті з відмітками "адресат відсутній" та "за закінченням терміну зберігання". Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи звернувся із запитом до Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи [PERSON] 29.12.2021 року Адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України у Вінницькій області було надано відповідь за вхідним номером документу 90984/21, відповідно до якої відповідач з 30.09.2003 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що \~податковий орган надсилав податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення на поштову адресу, до якої відповідач немає відношення та яка не є його місцем реєстрації. При цьому належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що така адреса є податковою адресою відповідача позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано. Водночас, суд апеляційної інстанції \~не бере до уваги відповідь Вінницької ДПІ , згідно якої адреса проживання [PERSON] : [ADDRESS] , \~оскільки вона не підписана уповноваженою посадовою особою, не засвідчена печаткою відповідної установи та не містить інших необхідних реквізитів (відсутній вихідний номер відповіді). Більше того, колегія судді звертає увагу, що вищезазначена відповідь суперечить офіційним документам щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, про які зазначено вище, а тому викликає обґрунтовані сумніви у її достовірності. Тому, з огляду на приписи статей 42, 59, 266 ПК України, відсутні достатні підстави вважати, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, що надсилались відповідачу, є такими, що вручені платнику податків. Суд наголошує, що у спірних відносинах саме на позивача покладено обов`язок з доказування правомірності заявлених позовних вимог. Між тим, процес стягнення податкового боргу передбачає неухильне дотримання податковим органом визначених Податковим кодексом України формальних процедур, які, зокрема, включають належне оформлення та направлення податкової вимоги. Таким чином, за результатами розгляду справи суд встановив, що позивач як суб`єкт владних повноважень не довів факту надсилання відповідачу податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги з дотриманням вимог чинного податкового законодавства, що є необхідними та обов`язковими умовами для прийняття судом рішення про стягнення з платника податків податкового боргу. Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі. Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для \~стягнення заявленого у цій справі податкового боргу. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied