Рішення адміністративного суду від 2022-08-15 00:00:00+03

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта Шахівського Олега Ігоровича про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 04.09.2021 Інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом Шахівським Олегом Ігоровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4725267 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є протиправним і необґрунтованим, оскільки відповідач в порушення приписів ст. 252 КУпАП неповно дослідив фактичні обставини справи. Крім того, позивач зазначає, що в порушення приписів ст. 268 КУпАП йому не було роз`яснено його права і обов`язки та відмовлено в праві знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання чи користуватися правовою допомогою адвоката. З урахуванням вказаних обставин, позивач вважає дії відповідача незаконними, а оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та відзив не подав. Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні. Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2021 Інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом Шахівським Олегом Ігоровичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4725267 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. Як вбачається із вказаної постанови, 04.09.2021 о 10:14:18 у м. Києві по бульвару Лесі Українки, 15А, водій, керуючи транспортним засобом, здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху України - на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 122 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем. Відповідачем до суду не надано відзиву та будь-яких доказів, які могли б спростовувати твердження позивача, що наведені у позові про скасування постанови про адміністративне правопорушення, а з постанови не вдається встановити, що позивач [PERSON] дійсно 04.09.2021 під час руху транспортного засобу здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху України. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а. Враховуючи наведене, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним. Так, відповідачем також не спростовані доводи позивача про недотримання прав позивача при складенні оскаржуваної постанови. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Відповідно до норм КАС України суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності. Також аналогічна позиція викладене в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.05.2019 по справі № 200/14811/16-а (2а/200/574/16), провадження № К/9901/24025/18. Враховуючи зазначене, вимога позивача щодо закриття відносно останнього провадження по справі не підлягає задоволенню. Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд задовольняє позов частково. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн.

Результат розгляду: partial