Рішення адміністративного суду від 2022-07-21 00:00:00+03

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (далі Управління, перший відповідач), Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації (далі Центр, другий відповідач), в якій просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та не виплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; - зобов`язати Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше сплаченої суми. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. до участі у справі було залучено співвідповідача - Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021р. позов [PERSON] залишено без задоволення. Суд першої інстанції ви йшов за межі позову та зобов`язав Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше здійснених платежів і передати до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації відповідні документи для здійснення нарахування і виплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше здійснених платежів. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне дослідження доказів, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021р. по справі № 520/13243/21 за позовом [PERSON] до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії; ухвалити нове рішення по справі №520/13243/21, яким задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі та стягнути судові витрати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції порушено приписи ст.55 Конституції України, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», \~не враховано приписи Положення про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 22.11.2016р. № 535, п.п. 2.3 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021р. № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 25.04.2006р. № 147, Положення про Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 201 від 28.04.2020р. У відповідності до п. 3 ч. 1 \~ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому \~задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~ Судом першої інстанції встановлено, що копією посвідчення серії [NUMBER] від 03.08.2017р. підтверджена обставина наявності у заявника правового статусу учасника бойових дій. За результатами вчинення відповідачами управлінського волевиявлення з приводу призначення (було вчинено УСЗН адміністрації Шевченківського району), нарахування та виплати (було вчинено Центром) разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року заявником було отримано 1.491,00грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відмовляючи в задоволенні позовних вимог та виходячи за межі позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде покладення на Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради обов`язку призначити [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше здійснених платежів і передати до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації відповідні документи для здійснення нарахування і виплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше здійснених платежів. Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (в подальшому - Закон № 3551-XII). Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 р. №367-XIV), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (в подальшому - Закон № 107-VI), текст вказаної вище частини статті 12 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними. Згідно із пп. 5 п. 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Рішенням від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Таким чином, на час виникнення спірних відносин рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 відновлено дію частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Кабінет Міністрів України у постанові від 08.04.2021 р. № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1491 грн. (додаток до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 р. № 325), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 12 цього Закону. Отже, на час виплати позивачу в 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли і Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і постанова Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 р. № 325. Виходячи із, визначених у частині 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 р. № 325, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу. Таким чином, застосовуються положення ст. 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 р. № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Згідно із ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 р. мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2021 року встановлено у розмірі 1769 гривень. Отже, відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", сума виплати позивачу повинна складати 8845 гривень (1769 x 5 = 8845). Таким чином, позивач має право на доплату разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, оскільки за 2021 рік така допомога йому виплачена не в повному обсязі. Як зазначає позивач, разову грошову допомогу йому сплачено \~у розмірі 1491 грн, тобто у розмірі меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII, що в свою чергу свідчить про порушення права позивача на отримання допомоги у належному розмірі. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що разова грошова допомога \~до 5 травня у 2021 році повинна виплачуватися учасникам бойових дій у розмірі, встановленому статтею 12 Закону № 3551-XII у редакції \~Закону № 367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у п`ять мінімальних пенсій за віком. Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в рішенні від 29.09.2020 року у справі №440/2722/20, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року в аналогічних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами протиправно було призначено, нараховано та сплачено позивачу допомогу до 5 травня у розмірі, що не відповідає приписам діючого законодавства. \~ Між тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову та способу захисту порушеного права позивача лише шляхом покладення на Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради обов`язку призначити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня та передати до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації відповідні документи для здійснення нарахування і виплати вказаної допомоги, виходячи з наступного. Статтею 17-1 Закону № 3551-ХІІ передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Зі змісту \~наявних в матеріалах справи відзивів на позовну заяву Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації вбачається, що районні управління праці та соціального захисту населення здійснюють призначення разової грошової допомоги та передають списки-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат для нарахування та виплат, а \~Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснює нарахування та виплату вказаної допомоги, та не має права самостійно нараховувати та виплачувати соціальну допомогу без відповідних розпоряджень районних Управлінь соціального захисту населення та без відповідного фінансування, оскільки Центр є державною установою, і не розпоряджається коштами, а лише їх перераховує на рахунки отримувачів. Відповідно до п. 4.1.22 Положення про Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 09.12.2020 №7/20 до повноважень Управління входить здійснення призначень разової грошової допомоги, передбаченої законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань та передача списків-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації для нарахування і виплати. Згідно з підпунктом 4.11 Положення про обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від \~22.11.2016 р., \~Центр відповідно до покладених на нього завдань проводить масові автоматизовані перерахунки розмірів грошових допомог, забезпечує своєчасне виготовлення бухгалтерської та статистичної звітності з використанням програмних засобів. Таким чином, призначення допомоги до 5 травня здійснює Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та передає списки-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, після отримання списків Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснює нарахування та виплату вказаної допомоги. Одже, до обов`язків Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради входить призначення допомоги до 5 травня \~\~та передача списків-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Проте, на Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат покладено обов`язок зі здійснення нарахування та виплати разової грошової допомоги. З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що належним відповідачем щодо здійснення нарахування та виплати позивачу є Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, а щодо призначення такої допомоги Управління соціального захисту населення. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління соціального захисту населення, однак суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову щодо визнання протиправною бездіяльності Обласного центру по нарахуванню та здійсненню \~соціальних виплат та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, оскільки відповідачем протиправно здійснено нарахування та виплата допомоги у розмірі, що не відповідає приписам діючого законодавства. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано \~покладено на Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради обов`язок з призначення [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. В той же час, колегія суддів дійшла висновку, що Обласний центр \~по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації протиправно не нарахував та не виплатив позивачу допомогу у передбаченому законом розмірі, а тому наявні підстави для покладення на вказаного відповідача обов`язку нарахування та виплати [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум. За таких обставин, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано всіх обставин справи, що мають значення для правильного розгляду справи, в зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову, шляхом визнання протиправною бездіяльність Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації щодо не нарахування та невиплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації нарахувати та сплатити [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частиною першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона \~сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому \~Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Відповідно до \~ст. 30 цього Закону, \~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, \~має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у \~ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Приписи ч. 9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат. Так, пунктами 1, 2, 4 ч. 9 ст. 139 КАС України \~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Результат розгляду: partial