Рішення адміністративного суду від 2022-11-11 00:00:00+02

Позивач, ФГ "РУТА-2013", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14.05.2021 р. № 207-ДК/0067Пр/03/01/-21. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що14.05.2021 р. Назаренку Сергію Павловичу - керівнику ФГ "РУТА-2013", було вручено постанову про накладення адміністративного стягнення від 14.05.2021 р. № 207-ДК/0069По/08/01/-21 та протокол адміністративне правопорушення від 14.05.2021 р. № 209-ДК/0067П/07/01-21. Крім цього, відповідачем були вручені припис від 14.05.2021 р. № 207-ДКУ0067Пр/03/01-21, акт обстеження земельної ділянки від 14.05.2021 р. №207-ДК/42/АО/Ю/01/-21 та повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 14.05.2021 р. 207- ДК/0044ШК/11/01/-21, у зв`язку з тим, що ФГ «Рута - 2013», нібито, здійснено самовільне зайняття земельних ділянок державної власності площею 2,0000га з кадастровим номером 5920988800:06:003:0058, площею 2,0000 га з кадастровим номером 5920988800:06:003:0059, площею 2,0000 га з кадастровим номером 5920988800:06:003:0060 на території Буринської міської ради Конотопського району.Позивач вважав, що припис Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про накладення адміністративного стягнення від 14.05.2021 р. № 207-ДК/0067Пр/03/01/-21 є протиправним, посилаючись на те, що матеріали справи не містять жодного доказу про самовільне зайняття земельних ділянок, що зазначені в акті обстеження земельної ділянки, протоколі про адміністративне правопорушення, постанові про накладення адміністративного правопорушення та в приписі.Позивач також вказував на те, що відповідач в акті обстеженні земельної ділянки від 14.05.2021 р., лише посилається на «результати обстеження земельної ділянки встановлено», але які саме результати, чим оформлено документальний виїзд обстеження земельних ділянок (фото-, відео-докази), також в графі свідки відсутні будь-яка інформація. План-схема земельної ділянки, що наявна в акті обстеженні земельної ділянки, являє собою звичайне викопіювання з Публічної кадастрової карти України (https://map.land.gov.ua). що не підтверджує ні саме обстеження, ні результати обстеження.Крім цього, позивач зазначив, що Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі по тексту - Закон № 963-ІV) не передбачено проведення перевірок, яку було здійснено відповідачем (щодо самовільного зайняття земельних ділянок). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року по справі №480/6366/21 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, щобезпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що посилання позивача на те, що матеріали справи не містять докази, документи які підтверджують відношення позивача до вчиненого порушення є безпідставні, оскільки позивач був ознайомлений з зазначеним вчиненим правопорушенням, про що свідчать його підписи в зазначених документах, будь-яких пояснень, заперечень, якими б він заперечував, доводив та спростовував зазначене в документах порушення, відсутні, а відповідно погодився з зазначеним правопорушенням, про що також свідчить його підпис в графі «підпис особи, яка вчинила правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення, не надавши пояснень чи заперечень, а поставив лише підпис, який свідчить про його згоду з вчиненим правопорушенням. Вказує, що факт підпису представником позивача (керівником) підпису на складених відповідачем документах не є визнанням вчиненого правопорушення, а лише підтверджує факт отримання зазначених документів відповідача. Також зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу про самовільне зайняття земельних ділянок, що зазначені в акті обстеження земельної ділянки, протоколі про адміністративне правопорушення, постанові про накладення адміністративного правопорушення та в приписі. Відповідач в акті обстеженні земельної ділянки від 14.05.2021 р., лише посилається на «результати обстеження земельної ділянки встановлено», але які саме результати, чим оформлено документальний виїзд обстеження земельних ділянок (фото-, відео-докази), також в графі свідки відсутні будь-яка інформація. План-схема земельної ділянки, що наявна в акті обстеженні земельної ділянки, являє собою звичайне викопіювання з Публічної кадастрової карти України (https://map.land.gov.ua). що не підтверджує ні саме обстеження, ні результати обстеження. Вказує, що яким чином зафіксовано самовільне зайняття земельної ділянки з матеріалів справи, яким чином зафіксовано відношення позивача до зазначених земельних ділянок, яким чином зафіксовано, що зазначені земельні ділянки засіяні сільськогосподарською культурою (озима пшениця), яким чином здійснювався огляд та взагалі як здійснювалось встановлення розміру земельних ділянок з матеріалів справи та пояснень відповідача не відомо. Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Враховуючи матеріали справи, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що з посиланням на положення Земельного кодексу України, Законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 N 963-ІV, «Про охорону земель» від 19.06.2003 № 962-ІV, Положення про Головне управління Держгеокадастру в Сумській області, затверджене наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, та з урахуванням обставин викладених в листі Буринської міської ради Конотопського району (Буринського) району Сумської області) від 13.04.21 №894, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області було видано наказ від 22.04.2021 № 207-ДК про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення позапланової перевірки щодо земельних ділянок з кадастровими номерами, зазначеними в наказі на території Буринської міської ради Конотопського району Сумської області. На виконання цього Наказу, 30.04.2021 начальником відділу - старшим державним інспектором, головним спеціалістом - державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському. Кролевецькому. Путивльському районах Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Дубовиком І.І. та Можаевою Т.Г. за участю провідного спеціаліста земельного відділу апарату виконавчого комітету Буринської міської ради \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кубрака М.І. було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки стосовно земельних ділянок зазначених в акті на території Буринської міської ради Конотопського району Сумської області. За встановленими перевіркою фактами порушення складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30.04.2021 р. № 207-ДК/185АП/09/01/-21, в якому зазначено про встановлене за наслідками перевірки порушення вимоги ст.ст.125, 126, п. б ч. 1 ст.211 Земельного кодексу України. Так, під час перевірки було встановлено, що на земельних ділянках із кадастровими номерами 5920988800:06:003:0058 площею 2,0000 га, 5920988800:06:003:0059 площею 2,000 га, 5920988800:06:003:0060 площею 2,0000 га, здійснено обробіток ґрунту та засіяно сільськогосподарською культурою (озима пшениця) посадовою особою ФГ «Рута-2013». Документи, що посвідчують право користування земельними ділянками відсутні, що є порушенням статей 125,126 Земельного кодексу України, за вчинення якого передбачена відповідальність згідно з пунктом б) частини першої статті 211 ЗК України. 14 травня 2021 року начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Дубовиком І.І. було видано Припис №207- ДК/0067/Пр/03/01-21, яким приписано у 30-ти денний термін звільнити самовільно зайняті земельні ділянки або оформити право користування земельними ділянками.З вказаним приписом директор підприємства Назаренко С.П. ознайомився та один примірник якого отримав особисто, що підтверджується його підписом. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу вказаного порушення, [PERSON] не надав. Разом з тим, \~не погодившись зі складеним відповідачем приписом, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами. Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про їх безпідставність. Колегія суддів погоджується із загальними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. Згідно з частинами першою та другоюстатті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Відповідно до статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Згідно з статтею 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом. Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру. Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використання та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (надалі по тексту - Закон №963-IV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля. Відповідно до статті 4 Закону №963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Згідно зі статтею 5 Закону №963-IV державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно із статтею 6 Закону №963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Відповідно до змісту статті 9 Закону №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок. Згідно з статтею 10 Закону №963-IV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: - безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; - давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; - складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; - у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; - викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; - передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; - проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Відповідно до зазначених норм, контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів. Судова колегія суддів зазначає, що на момент проведення перевірки здійснювався моніторинг дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення саме за об`єктом, а не суб`єктом використання, та було встановлено факт самовільного заняття та використання земельних ділянок. Після визначення юридичної особи, що самовільно використовує земельну ділянку - ТОВ «Рута-2013», останнє (йогокерівник) отримало припис про усунення вимог земельного законодавства в належному порядку і оскільки у позивача на момент перевірки було відсутнє право на користування земельними ділянками, у зв`язку з чим підтверджується факт її самовільного зайняття. Також, після юридичної особи, що самовільно використовує земельну ділянку - ТОВ «Рута-2013», керівнику підприємства вручено припис №207- ДК/0067/Пр/03/01-21, яким приписано у 30-ти денний термін звільнити самовільно зайняті земельні ділянки або оформити право користування земельними ділянками.З вказаним приписом директор підприємства Назаренко С.П. ознайомився та один примірник якого отримав особисто, що підтверджується його підписом. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу вказаного порушення, [PERSON] не надав. Посилання апелянта на те, що в Акті обстеження земельної ділянки від 14.05.2021 відповідач посилається лише на результати обстеження земельної ділянки є безпідставними, оскільки як було правильно зазначено судом першої інстанції акт обстеження складається лише для необхідності розрахунку шкоди. Обов`язковості в його складанні та оформлення фото- та відео-доказами виїзду на місцевість для документального підтвердження виїзду для обстеження земельної ділянки, законодавством не встановлено. Бланк Акту обстеження земельної ділянки є додатком 11 до наказу Держгеокадастру №39 від 07.02.2020 «Про бланки Держгеокадастру». Також, наказом Головного управління від 27.12.2016 №353 «Про організаційні заходи із здійснення функцій державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів територіальними органами Держгеокадастру» запроваджено бланк акту обстеження земельної ділянки згідно з додатком 5 до наказу. Щодо твердження апелянта, що перевірка мала здійснюватись відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» то, як зазначалося вище, відповідачем здійснювалась перевірка не суб`єкта господарювання, а об`єкта -земельної ділянки. Також колегія суддів зазначає, що норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та не стосуються перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель, а тому на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону № 963-IV. Такий висновок відповідає судовій практиці Верховного Суду, викладеній у постановах від 13.03.2019 у справі №826/11708/17, від 27.02.2020 у справі №8181/1512/17, від 05.10.2020 у справі №420/6054/19, від 11.06.2021 у справі №818/970/17, від 15.07.2021 у справі №0840/3368/18, від 28.07.2021, та від 04.11.2021 у справі №818/1365/17). Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щоскладений ГУ Держгеокадастру у Сумській області припис від 14.05.2021 р. № 207-ДК/0067Пр/03/01/-21 є правомірним та підстави для його скасування відсутні. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанціїє законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав. Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Результат розгляду: denied