Рішення адміністративного суду від 2022-08-10 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: - визнати неправомірною відмову міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення за його заявою про нарахування та виплату \~одноразової грошової допомоги; - зобов`язати міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за його заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; - стягнути з міністерства внутрішніх справ України на його користь судові витрати по справі; - зобов`язати міністерство внутрішніх справ України подати звіт про виконання судового рішення протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29.09.1992р. по 30.12.2010р. проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений за ст. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом\~ \~органів внутрішніх справ. 07.08.2019р. йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, причина захворювання пов`язана із проходженням служби в органах внутрішніх справ, у зв`язку з чим 09.08.2019р. звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області складено та направлено відповідачеві висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 301050 грн. Відповідач, листами від 27.09.2019р. та 31.10.2019р. повертав висновок з підстав його невідповідності вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого ПКМУ від 21.10.2015р. №850, про що його повідомлено листом від 19.11.2019р. Вважаючи відмову відповідача у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з даними позовом. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення за заявою про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за заявою про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Присуджено на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.\~ \~на правничу допомогу у розмірі 5600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що \~заява та інші передбачені Порядком №850 документи щодо призначення та виплати позивачеві допомоги відсутні у МВС України, у зв`язку з тим, що не були надіслані ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області. Крім того, вказує, що відповідно до Порядку №850 МВС України приймає рішення про відмову або про призначення одноразової грошової допомоги, а не про її нарахування та виплату. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що повертаючи матеріали щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги, відповідач посилається на їх невідповідність вимогам п. 4 Порядку №850. Разом з тим, суд зазначає про протиправність вказаних дій відповідача зважаючи на те, що п. 4 Порядку №850 не містить будь яких вимог до форми та змісту матеріалів щодо призначення особі одноразової грошової допомоги, а лише визначає розмір допомоги в залежності від встановлення вищої групи чи іншої причини інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі. Законом України "Про міліцію"\~ \~не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку №850. Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в період з 29.09.1992р. по 30.12.2010р. проходив службу в органах внутрішніх справ. 16.02.2011р. військово-лікарська комісія при УМВС України в Кіровоградській області здійснила медичний огляд позивача та склала свідоцтво про хворобу №121, відповідно до якого у позивача діагностовано захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ\~ \~(а.с.12). Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК від 07.08.2019р. позивачеві вперше встановлено ІІІ групу інвалідності пов`язані із захворюванням пов`язаним з проходженням (а.с.13). 08.08.2019р. позивачем складено та передано до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області рапорт, з необхідним пакетом документів, щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності (а.с.15). Ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області складено та направлено відповідачеві висновок про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 301500 грн. (а.с.16). Відповідач двічі 27.09.2019р. та 31.10.2019р. повертав матеріали щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги з підстав їх невідповідності вимогам п. 4 Порядку 850 (а.с.17,18). 19.11.2019р. позивача було поінформовано про результати розгляду відповідачем матеріалів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги (а.с.19). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам \~колегія \~суддів виходить з наступного. Стаття 46 Конституції України\~ \~передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених \~законом. Станом на дату набрання чинності\~ \~Законом України «Про Національну поліцію»\~ \~(07 листопада 2015 р.), порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами\~ \~статті 23 Закону України «Про міліцію»\~ \~№565-ХІІ\~ \~(надалі\~ \~Закон №565-ХІІ) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого ПКМУ від 21.10.2015р. №850 (надалі\~ \~Порядок 850). Відповідно до\~ \~статті 23 Закону №565-ХІІ\~ \~у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого\~ \~законом\~ \~для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого\~ \~законом\~ \~для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого\~ \~законом\~ \~для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого\~ \~законом\~ \~для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи. Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Пунктом 5\~ \~розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію"\~ \~Закон України "Про міліцію"\~ \~визнано таким, що втратив чинність. Разом з тим, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених\~ \~Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності\~ \~Законом України "Про Національну поліцію". Отже, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених\~ \~Законом України "Про міліцію"\~ \~відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності\~ \~Законом України "Про Національну поліцію"\~ \~й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України. З матеріалів справи вбачається, повертаючи матеріали щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги, відповідач посилається на їх невідповідність вимогам п. 4 Порядку 850, який визначає лише розмір допомоги в залежності від встановлення вищої групи чи іншої причини інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі. Колегія суддів зазначає, що відповідачем не мотивовано відповідно до законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин відмову щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги, яка б встановлювала обмеження щодо її виплати. Тому, для повного захисту прав та інтересів позивача необхідно застосувати приписи ст.9 КАС України. Таким чином, порушене право позивача підлягає відновленню саме шляхом зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву [PERSON] про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21.10.2015 року. Відповідно до ч. 1\~ \~ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України\~ \~при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~ \~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а також заявлено вимогу про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5600 грн. Згідно частин другої та третьої\~ \~статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України\~ \~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:\~ \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з наданих до матеріалів справи документів, на підтвердження вказаних витрат позивачем та його уповноваженим представником надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 29.11.2019 року та додаткова угода (а.с.49,50); ордер (а.с.11); акт приймання-передачі до договору про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2020р.(а.с.54), розрахунок до договору про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2020р. (а.с.51), квитанція про оплату послуг від 10.01.2020р. (а.с. 54). З урахуванням складності справи, часткового задоволення позову та затраченого часу щодо надання правової допомоги по цій справі, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути \~суму в розмірі 3000 грн. Інші позовні вимоги є передчасними, в яких позивачу необхідно відмовити. За приписами частини 1\~ \~статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України\~ \~підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial