Рішення адміністративного суду від 2022-10-27 00:00:00+03

30 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27 жовтня 2021 року №142950001200 про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року позов задоволено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що згідно розподілу в системі електронного документообігу за принципом екстериторіальності документи про призначення пенсії позивачки передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Рішенням № 142950001200 від 27 жовтня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області відмовило позивачці в призначенні пенсії за віком за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішення про відмову в призначенні пенсії завірено печаткою, на якій чітко видно, яким Пенсійним органом відмовлено в призначенні пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято документи позивачки та після відмови в призначенні пенсії документи засобами програмного забезпечення автоматично направленні до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації позивачки, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є суб`єктом прийняття оскаржуваного рішення. Відповідач також зазначив, що позивачкою додано до позовної заяви паспорт із зазначенням місця реєстрації, а саме: Миколаївська область, Кривоозерський район, с. Багачівка. Згідно положень ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті, (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи, вирішуються за вибором позивача за місцезнаходженням відповідача чи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження). З урахуванням вищевикладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може бути належним відповідачем у даній справі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до розгляду за встановленою підсудністю. Від представника позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити без змін рішення суду першої інстанції. Представник позивачки, зазначив, що в суді першої інстанції апелянтом не було заявлено про непідсудність справи суду. Згідно частини 2 статті 318 КАС України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. \~23.10.2021 позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. У відповідності до ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Окрім того, рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, тобто рішення суду спрямовано на його виконання саме тим органом, до якого зверталась позивачка. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] , [INFO] , звернулась Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 23.10.2021 про призначення пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 27.10.2021 №142950001200 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у призначенні пенсії. Не погодившись із зазначеним рішенням, позивачка звернувся до суду за захистом своїх прав. Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки, оскільки: - обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємств, отже її не належне ведення не може позбавити позивачку права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням; - у рішенні про відмову позивачці у нарахуванні пенсії відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивачки; - згідно постанови Верховного Суду від 06.03.2018\~ \~\~\~\~у справі № 754/14898/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці; - надмірний формалізм при вирішені питання щодо призначення пенсії і відмова позивачці у зв`язку з \~різним перекладом прізвища \~(яке згодом було змінено на інше) та нечіткість відбитку печатки \~підприємства на титульній сторінці трудової книжки колгоспника порушують законні права та інтереси позивачки, що в свою чергу не відповідає принципам адміністративного судочинства. Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 в редакції на час виникнення спірних правовідносин призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Відповідно до п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 \~№ 22-1, в редакції, що діяла на час звернення позивачки до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 \~заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1). Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа. З матеріалів справи вбачається, що заява позивачки про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатом якої прийнято рішення від 27 жовтня 2021 року №142950001200 про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком, яке оскаржується в рамках даної справи. Отже, Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивачки про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивачки та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку. З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення стосовно неналежного відповідача. Відповідно до ч.ч. 3-7 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Таким чином, суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Суд першої інстанції наведених вимог процесуального закону не дотримався та не з`ясував хто є належним відповідачем у справі і не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача, хоча із матеріалів справи вбачається, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі. Відтак, на вказаній стадії суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути виявлені недоліки при розгляді справи судом першої інстанції. Також, колегія суддів враховує, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а, який має бути врахований судом. Водночас, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідними позовними вимогами до належного відповідача, яким у спірних правовідносинах є головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Колегія суддів зазначає, що доводи представника позивача щодо застосування положень ст. 318 КАС України є передчасними, оскільки мова не йде про порушення правил підсудності. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: partial