Рішення адміністративного суду від 2024-07-18 00:00:00+03

03.06.2021 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить: скасувати постанову заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А. № 232 від 27.05.2021 про накладення на неї адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 165-5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29.07.2021 адміністративний позов [PERSON] задоволено. Судовим рішенням скасовано постанову заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А. № 23 від 27.05.2021, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 165-1 КпАП, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340.00 грн та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] . Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь [PERSON] з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 908.00 грн. Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29.07.2021 залишено без змін. На адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області (далі - управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області) про зміну судового рішення в частині сплати (зменшення розміру) судових витрат, в якій просить прийняти додаткове рішення, яким змінити рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29.07.2021 по справі № 553/1439/21 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в частині розподілу судових витрат, зменшивши розмір судових витрат з 908.00 грн на 454.00 грн. В обґрунтування вимог поданої заяви управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржуване рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29.07.2021 не розглянув одну із вимог апеляційної скарги відповідача, яка полягала у зменшенні розміру судових витрат на 454.00 грн, посилаючись на висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, що за подання позовної заяви у даній категорії справ судовий збір справляється в розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у 2021 - 454.00 грн. Також адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про поворот виконання рішення суду, в якому просить в порядку повороту виконання стягнути з [PERSON] на користь управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області безпідставно стягнене за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29.07.2021 у справі № 553/1439/21, а саме суму зайво сплаченого судового збору в розмірі 454.00 грн. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що заява управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, а заява про поворот виконання рішення суду задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, зі змісту вказаної статті вбачається, що КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 29.01.2020 по справі № 9901/118/19, постанові від 30.01.2023 у справі № 803/63/16. Відтак, з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги скаржник зазначав, що сплата судового збору позивачем у більшому розмірі, ніж визначено законом в даній категорії справ, а саме 908.00 грн є помилковою, що не враховано судом першої інстанції. Апеляційним судом встановлено, що при ухваленні постанови від 05.10.2021 не розглянуто довід апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору за подання позову. Оскільки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 відсутні висновки суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне усунути неповноту постанови суду апеляційної інстанції та прийняти додаткову постанову. У силу вимог до частини першої ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір згідно з квитанцією № 164710011 від 02.06.2021 на суму 908.00 грн. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовуватистатті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлений в розмірі 2270.00 грн. Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви позивачем становить 454 грн 00 коп. (2270.00*0.2). Отже, розмір судових витрат у вигляді сплати судового збору в ході розгляду даної справи складає 454.00 грн, який сплачено позивачем при поданні позову та підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Апеляційним судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою надмірно сплачено судовий збір на суму 908.00 грн та в подальшому рішенням суду першої інстанції безпідставно стягнуто надмірну суму судового збору з відповідача. Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат підлягає задоволенню шляхом зміни абзацу 3 резолютивної частини рішення, в якому замість суми « 908.00 грн» слід зазначити « 454.00 грн». Також колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що порядок повернення сплаченої суми судового збору врегульовано статтею 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674) Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Таким чином, [PERSON] не позбавлена права звернутися до суду першої інстанції в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674 \~із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання позову в сумі 454.00 грн. Враховуючи викладене, виходячи з обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат підлягає задоволенню. Щодо заявленої управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області заяви про поворот виконання рішення суду у справі, колегія суддів зазначає наступне. Правові питання застосування повороту виконання судових рішень врегульовано положеннями статті 380 КАС України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Згідно ч. 4 ст. 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Отже, при ухваленні постанови суд апеляційної інстанції може здійснити поворот виконання судового рішення за наявності відповідного клопотання сторони. Разом з тим, за правилами ч. 7 ст. 380 КАС України, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами. З урахуванням наведеного, зокрема, положень ч. 7 ст. 380 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що заява про поворот виконання судового рішення повинна розглядатись Ленінським районним судом м. Полтави, який розглядав справу як суд першої інстанції. Таким чином, підстави для задоволення заяви управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про поворот виконання судового рішення по справі № 553/1439/21 поданої до Другого апеляційного адміністративного суду відсутні.

Результат розгляду: granted