Рішення адміністративного суду від 2022-05-05 00:00:00+03

Ще у квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Верболіз» (далі ТОВ) звернулося до суду із позовом до Львівської митниці ДФС (правонаступник Львівська митниця; далі Митниця відповідно) в якому просило зобов`язати відповідача виконати всі дії для проведення розмитнення грузового автомобіля MAN, модель 50.464 VFVK, серійний №WMAE77ZZZ2L028661, 2001 року випуску на основі митної декларації від 19.02.2016 (далі МД; Автомобіль відповідно), яка була подана як додаток до заяви від 19.02.2016 і приналежних додатків до неї із збереженням статусу на базі умов згідно дати декларації, без стягнення акцизного збору. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим рішенням його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, про задоволення позову. В апеляційній скарзі із посиланням на окремі обставини справи вказує, що підставою для звернення до суду з вищезазначеним позовом став факт невиконання Митницею проведення розмитнення на основі МД. Крім того, не погоджується з доводами Митниці, що акцизний податок повинен бути нарахований, оскільки це суперечить діючому українському законодавству та міжнародним договорам. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. Розглянувши вказане клопотання суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки участь позивача чи його представника могла бути забезпечена шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте таким правом скаржник не скористався. Крім того, в межах територіальної юрисдикції апеляційного суду не ведуться активні бойові дії, а ТОВ міг забезпечити участь іншого представника в судовому засіданні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не порушив прав позивача, так як не відмовляв у проведенні митного оформленні автомобіля. Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 25.02.2016 на адресу Митниці від директора ТОВ гр. [PERSON] надійшла заява від 19.02.2016 з проханням провести митне оформлення Автомобіля в режимі імпорту відповідно до поданої МД та у відповідності до угоди про асоціацію з Євросоюзом без сплати ввізного мита та акцизного податку. Листом від 21.03.2016 №198/13-70-68/34 Митниця надала відповідь та повідомила про необхідність подання документів, необхідних для митного оформлення декларації зі звільненням від сплати ввізного мита (не стосується акцизного податку). Вважаючи, що у зв`язку із непроведенням митним органом розмитнення вказаного автомобіля (без сплати акцизного податку) на підставі поданих документів порушено його права, ТОВ звернулось до суду з цим \~позовом. В частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Податкового кодексу України (далі ПК) правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначаються цим Кодексом, крім оподаткування ввізним (імпортним) митом або вивізним (експортним) митом, які встановлюються Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи. Пунктом 3.1 статті 3 ПК встановлено, що податкове законодавство України складається з Конституції України, цього Кодексу, Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням ввізним або вивізним митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України, чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування, нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи. Відповідно до пункту 3.2 статті 3 ПК якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним та Податковим кодексами України, іншими законами України з питань оподаткування. Згідно зі статтею 270 Митного кодексу України (далі МК) правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом. Відповідно з підпунктами 14.1.113 статті 14 ПК до митних платежів належать податки, що відповідно до Податкового кодексу України або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку з переміщенням товарів через митний кордон України та контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. При цьому до митних платежів, відповідно до пункту 27 частини першої статті 4 МК, належать мито, акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції), та ПДВ із ввезених на митну територію України товарів (продукції)). Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинена 21 березня 2014 року та 27 червня 2014 року в м. Брюсселі (ратифікована Законом України від 16.09.2014 №1678-VII; далі - Угода), тимчасово застосовуватиметься з 01.01.2016. Враховуючи статтю 486 Угоди на тимчасовій основі застосовуватимуться такі положення цієї Угоди: - Розділ IV (за винятком статті 158 у тій мірі, в якій вона стосується забезпечення дотримання прав інтелектуальної власності під час кримінальних проваджень, а також за винятком статей 285 і 286 у тій мірі, в якій ці статті застосовуються до адміністративних проваджень та перегляду й оскаржень на рівні держав-членів); - Розділ VII (за винятком статті 479(1)) у тій мірі, в якій положення цього Розділу обмежуються метою забезпечення тимчасового застосування Угоди; - Додатки I - XXV, а також Протоколи I та II. Відповідно до вимог пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди. Для цілей цієї Глави «мито» включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару. «Мито» не включає: (a) платежі, еквівалентні внутрішньому податку, що стягуються згідно зі статтею 32 цієї Угоди; (b) мита, що стягуються згідно з Главою 2 («Засоби захисту торгівлі») Розділу IV цієї Угоди; (c) збори та інші платежі, що стягуються згідно зі статтею 33 цієї Угоди. Статтею 26 Угоди встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Відповідно до статті 84 Угоди поступове наближення до митного законодавства ЄС, як це визначено в стандартах ЄС та міжнародних стандартах, здійснюється згідно з Додатком XV до цієї Угоди. Додатком XV «Наближення митного законодавства» до цієї Угоди не передбачено зниження ставок акцизного податку на транспортні засоби та/або зміни механізму обчислення цього податку, в тому числі на товари - вантажні автомобілі під час їх ввезення на митну територію України. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 353 Угоди поступове наближення до структури оподаткування, визначеної у acquis ЄС, здійснюється відповідно до Додатка XXVIII до цієї Угоди. Положення Додатку XXVIII до глави 4 «Оподаткування» розділу V "Економічне і галузеве співробітництво" зазначеної Угоди передбачають поступове впровадження окремих Директив Ради ЄС, якими також не передбачено зниження ставок акцизного податку на транспортні засоби та/або зміни механізму обчислення цього податку, в тому числі на товари - вантажні автомобілі під час їх ввезення на митну територію України. Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 МК митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Частиною першою статті 246 МК передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. За змістом частини першої статті 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (частина п`ятою статті 255 МК). Відповідно до частин першої та другої статті 264 МК митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. В той же час перелік документів та відомостей, подання яких необхідне для митного контролю, встановлено в статті 335 МК. У разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані органом доходів і зборів, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами (частина 1 статті 297 МК). Разом з тим, підпунктом 14.1.113 пункту 14.1 статті 14 ПК передбачено, що митні платежі - податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку з переміщенням товарів через митний кордон України та контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. За змістом пункту 27 частини 1 статті 4 МК митні платежі: а) мито; б) акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції); в) податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції). Акцизний податок є непрямим податком на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції) (підпункт 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України); він також належить до загальнодержавних податків, тобто є обов`язковим до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (підпункт 8.1 статті 8 та підпункт 9.1.4 пункту 9.1 статті 9 ПК України). Акцизний податок нараховується та сплачується відповідно до норм ПК за ставками, визначеними у статті 215 цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 статті 289 МК обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема: у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України. Згідно статті 278 МК, пункту 187.8 статті 187 та пункту 216.4 статті 216 ПК датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі із сплати акцизного податку) у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення. При цьому частиною першою статті 3 1 Митного кодексу України визначено, що для цілей здійснення митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується офіційний курс валюти України до іноземної валюти, встановлений Національним банком України, що діє на 0 годин дня подання митної декларації, або дня здійснення митних формальностей, якщо вони здійснюються без подання митної декларації. Відповідно до частини першої статті 297 МК у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані органом доходів і зборів, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до Митного кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами. Відповідно до підпункту 39 статті 4 МК платник податків - це особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів. У відповідності до частини першої статті 71 МК декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. При цьому, згідно зі статтею 74 МК імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. Відповідно до частини третьої статті 75 МК для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Частиною першою статті 293 МК встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом. Як встановлено вище після надходження до заявиа від 19.02.2016 керівника ТОВ з проханням провести митне оформлення Автомобіля в режимі імпорт відповідно до поданої МД та у відповідності до Угоди без сплати ввізного мита та акцизного податку, митним органом повідомлено про необхідність подання документів необхідних для митного оформлення декларації зі звільненням від сплати ввізного мита. Оскільки, під час реєстрації позивачем електронної митної декларації така не пройшла форматологічний контроль (автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності), через наявність помилок, такій не було присвоєно порядкового номера та не було передано до АСМО для здійснення митних формальностей, відтак оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску транспортного засобу було неможливо. Так як, МД не була зареєстрована, то суд дійшов вірного висновку, що позовна вимога щодо вчинення дій для проведення розмитнення Автомобіля є передчасною. Заяву від 19.02.2016 відповідачем розглянуто та надано відповідь листом від 21.03.2016, у якому зазначено про необхідність подачі документів, а саме: статут підприємства, інвойс, накладну, CMR, рішення органу сертифікації, копію ВМД іноземної держави, документи, які підтверджують віднесення товару до іноземної інвестиції тощо. Проте, жодних документів у митний орган для проведення розмитнення автомобіля ТОВ не подавалось. Зважаючи на те, що відсутній факт реєстрації МД і проведення заходів у вигляді митного оформлення Автомобіля, підстав для зобов`язання Митниці вчиняти дії щодо проведення розмитнення на основі МД, яка фактично вважається не поданою немає, що відповідно свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Результат розгляду: denied