Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" (далі позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом, у якому просило: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 24.06.2021 року №00150110701. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним, прийняте контролюючим органом всупереч і не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки висновки податкового органу, викладені у Акті перевірки є не обґрунтованими. За ствердженням позивача, контролюючому органу надано усі наявні у нього первинні документи щодо підтвердження реальності здійснення господарської операції. Поряд з цим, позивач вказує, що чинним законодавством України установлені умови за яких платник податків отримує право на податковий кредит з податку на додану вартість, а саме: купівля товарів/послуг та наявність зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. У свою чергу, вимоги податкового законодавства не пов`язують право платника податку на податковий кредит з податку на додану вартість із будь-якими додатковими умовами, у тому числі наявністю або відсутністю калькуляції години надання послуг, або інших підтверджуючих документів. За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 10 грудня 2021 року прийнято рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження реального здійснення господарських операцій за участю позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Деал». Суд дійшов висновку про правомірність висновків контролюючого органу про безпідставність включення платником податків відповідних сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. Не погоджуючись із означеним рішенням суду першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем документально підтверджено реальність господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕК Деал». Товариством було подано до суду першої інстанції додаткові письмові пояснення, в яких позивачем зазначалось на погодженості вартості послуг за спірний період шляхом надання відповідних рахунків-фактур. Указані доводи позивача та зміст наданої документації разом з письмовими поясненнями проігноровані судом попередньої інстанції. Натомість, надана первинна документація, а саме договір про надання послуг із додатковою угодою, рахунки-фактури, податкові накладні, підтверджують правомірність віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного періоду. Скаржник звертає увагу, що судом попередньої інстанції не було враховано зміст додаткових письмових пояснень та наданих документів (рахунків-фактур). Крім того, посилаючись на приписи ст. 198, 200.1 Податкового кодексу України, у відповідності до яких податковий кредит виникає з моменту придбання послуг/товарів та за умови наявності зареєстрованої податкової накладної, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність дотримання інших додаткових вимог. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022 року справу № 420/12379/21 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.02.2022 року о 15:00 год. 16.02.2022 року до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування означеного клопотання вказано про зайнятість адвоката Комендантова Г.Г. у іншій справі, яка розглядається 16.02.2022 року о 13:30 год. у Іллічівському міському суді Одеської області (кримінальне провадження по справі №496/2373/19 с. Тюмін Ю.О.) у зв`язку з чим представник позивача просив перенести судове засідання по зазначеній справі на іншу дату. Колегія суддів визнає заявлене клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки представником ТОВ "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" не підтверджено жодними належними доказами (документів на представництво у вказаній справі, повісток про виклик у судове засідання) та не вказано поважних підстав за яких, не має змоги прибути в призначений судом час в приміщення П`ятого апеляційного адміністративного суду для участі у судовому засіданні. Окрім цього, судова колегія уважає за необхідне зазначити, що 31 січня 2022 року секретарем судового засідання за допомогою засобів електронного зв`язку було повідомлено представника ТОВ "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" адвоката Комендантова Г.Г. про час, дату та місце слухання справи. При цьому, представником ТОВ "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" адвокатом Комендантовим Г.Г. лише в день судового засідання подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні по справі №496/2373/19. Проте, будь-якої інформації про те, що адвокат Комендантов Г.Г. представляє інтереси у справі №496/2373/19 представником позивача не надано. За приписами ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки причини неявки представника ТОВ "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" судова колегія уважає неповажними, правові підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Судом першої та апеляційної інстанцій установлено, що згідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності ТОВ «ЛК ЕНЕРГОЛЮКС» є: 43.21 Електромонтажні роботи (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. У період з 27.04.2021 року по 20.05.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС" з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ за період з 01.10.2017 року по 31.12.2021 року. За результатами перевірки складено Акт №10053/15-32-07-01-35049537 від 27.05.2021 року (далі - Акт перевірки), висновками якого установлено, зокрема, порушення ТОВ "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС": - п. 44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 404 433 грн., у т.ч.: за травень 2019 року у сумі 29 136 грн., за червень 2019 року у сумі 151 473 грн., за серпень 2019 року у сумі 223 824 грн. На підставі вказаного вище Акту перевірки, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення - рішення №00150110701 від 24 червня 2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 404 433,00 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 101 108,00 грн. Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України). Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.\~ Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Абзацом першим пункту 44.6 цієї статті визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, уважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (абзац другий пункту 44.7 ПК). Відповідно до частини першої пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Цьому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункт 85.4 статті 85 ПК України. Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. У разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту та визнати ці суми не підтвердженими документально. За змістом частини першої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, що містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно із пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг уважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів (пункт 187.1 статті 187 ПК України). Згідно із підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: - придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.3 цієї статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, установленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті). Апеляційний суд зазначає, що законодавцем передбачається реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: - придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; - підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно із пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг). У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Тобто, положеннями Податкового кодексу України передбачено право платника податків на формування податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг у разі здійснення господарської операції, основною первинною ознакою якої є її реальність, що підтверджена первинними документами відповідно до змісту такої операції. Крім того, згідно із нормами чинного податкового законодавства платники податку зобов`язані самостійно декларувати свої податкові зобов`язання та визначати сутність і відповідність здійснюваних ними операцій тим, які перераховані приписами ПК України. З урахуванням викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції. Так, з метою дослідження фактичного постачання товарів/послуг у межах господарської діяльності необхідно установити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі. Положеннями частини першої статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Приписами частини першої статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями частини першої ст. 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення\~ \~\~від 23 липня 2002 року\~ \~\~у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління. Так, досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ\~ \~\~«ЕК Деал» та наявних в матеріалах справи документів, судовою колегією з`ясовано таке. 03.05.2018 року між ТОВ «ЕК Деал» та ТОВ «ЛК Енерголюкс» укладено Договір про надання послуг техніки №03/05 від 03.05.2018 року, згідно до умов п.1.1. якого Виконавець приймає на себе обов`язки з надання послуг вантажних транспортних засобів, дорожніх механізмів, обладнання (надалі «техніки»), а замовник прийняти та оплатити їх.(а.с.49-51) У відповідності із п.1.2 - 1.6 вказаного Договору №03/05 від 03.05.2018 року, для виконання робіт за цим договором техніка надається Виконавцем відповідно до заявок замовника на підставі виставлених рахунків-фактур. Заявки можуть надаватися в один з таких способів: в телефонному режимі (в усній формі), за допомогою електронної пошти шляхом направлення скап копії заявки на електронну пошту. Послуги техніки надаються разом з екіпажем. Фактичний об`єм та загальна вартість наданих за цим договором послуг визначається на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг. Послуги уважаються наданими «виконавцем» з моменту узгодження сторонами актів наданих послуг. За результатами наданих послуг виконавець падає замовнику наступні документи: акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) у двох примірниках; податкову накладну виписану та зареєстровану відповідно до статті 201 Податкового кодекс) України. При цьому, п. 3.1 3.2 пункту 3 Розрахунки за послуги визначено, що вартість однієї години є договірною, відображається в Актах наданих послуг, яка є невід`ємною частиною даного Договору. Остаточна вартість наданих послуг та кількість відпрацьованих годин зазначається в Акті наданих послуг, який підписується обома сторонами. 30.11.2018 року між ТОВ «ЕК Деал» та ТОВ «ЛК Енерголюкс» укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно до умов якої вирішено доповнити пункт 1.1 Договору №03/05 від 03.05.2018 року наступним переліком техніки: - транспортний засіб марки FAW, модель CA1051K26L4R5, тип ЗАГАЛЬНИЙ ВАНТАЖНИЙ БОРТОВИЙ, 2008 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб марки FAW, модель CAI061K28L5R5-2111, тип СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ АВТОПІДЙОМНИК, 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб марки ГАЗ, модель 66, тип ЗАГАЛЬНИЙ ВАНТАЖНИЙ БОРТОВИЙ, 1983 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель CANTER, тип СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ АВТОПІДЙОМНИК, 1997 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель CANTER, тип СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИМ ПЛАТФОРМА, 2000 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] .(а.с.52) На підтвердження реальності укладення Договору про надання послуг техніки №03/05 від 03.05.2018 року позивачем надано контролюючому органу та до суду: - податкові накладні №24 від 02.04.2019р., №25 від 03.04.2019р., №26 від 05.04.2019р., №27 від 09.04.2019р., №28 від 10.04.2019р., №29 від 11.04.2010р., №36 від 25.04.2019р., №37 від 26.04.2019р., №38 від 03.05.2019р., №39 від 07.05.2019р., №40 від 08.05.2019р., №41 від 11.05.2019р., №42 від 13.05.2019р., №43 від 14.05.2019р., №44 від 16.05.2019р., №46 від 17.05.2019р., №48 від 22.05.2019р. №49 від 23.05.2019р., №50 від 27.05.2019р., №51 від 29.05.2019р., № 52 від 30.05.2019р., №53 від 31.05.2019р. №54 від 03.06.2019р., №56 від 13.06.2019р., №57 від 14.06.2019р., №58 від 18.06.2019р., №59 від 19.06.2019р., №61 від 20.06.2019р., №62 від 24.06.2019р., № 69 від 12.07.2019р;(а.с.68-129) - акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2020р. №ОУ-0000092, від 13.11.2020р. №ОУ-0000091, від 30.09.2020р. №ОУ-0000069, №ОУ-0000068, №ОУ-0000067, від 23.09.2020р. №ОУ-000009, від 09.09.2020р. №ОУ-0000089, від 31.08.2020р. №ОУ-0000052, №ОУ-0000050, №ОУ-0000051, від 12.08.2020р. №ОУ-0000088, від 31.07.2020р. №ОУ-0000034, №ОУ-0000035, від 17.07.2020р. №ОУ-0000087, від 29.06.2020р. №№ОУ-0000032;(а.с.53-67) - бухгалтерська Довідка №32 від 13.07.2021 року. (а.с.132). З наданих Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (які перелічені вище) слідує, що вказані акти складені та підписані відповідальними особами сторін Договору, без зазначення прізвища, імені по-батькові вказаних осіб. Тобто, документи складені особою відповідальною за здійснення господарської операції, яку неможливо ідентифікувати. (а.с.53-67) При цьому, вищевказані Акти здачі-прийняття робіт містять посилання на надання та отримання такої послуги як «доставка», в той час як предметом Договору №03/05 від 03.05.2018 року є надання послуг вантажних транспортних засобів, дорожніх механізмів, обладнання (надалі «техніки»). Окрім цього, у відповідності до вимог п. 3.1 3.2 пункту 3 вказаного вище Договору, Акти наданих послуг повинні містити вартість однієї години, остаточну вартість наданих послуг та кількість відпрацьованих годин. Однак, надані до матеріалів справи Акти наданих послуг не містять визначеної Договором інформації. Відсутність Актів наданих послуг, з яких можливо установити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, а також \~документів, які дали б змогу чітко відстежити результат замовлених робіт (послуг) та використання такого результату у господарській діяльності позивача ставить під сумнів реальність таких операцій. Слід зазначити, що для виконання робіт за означеним Договором техніка \~надається ТОВ «ЕК Деал» відповідно до заявок ТОВ «ЛК Енерголюкс» на підставі виставлених рахунків-фактур. Разом з тим, під час проведення перевірки контролюючому органу не надано відповідних рахунків-фактур на підставі яких надавалися техніка. При цьому, в матеріалах справи також не міститься рахунків-фактур, на які серед іншого є посилання в апеляційній скарзі. Жодних інших документів, які б надали можливість установити реальність надання вищезазначених послуг, їх обсяг, ведення обліку щодо їх надання з метою здійснення розрахунків, не було надано позивачем ні до перевірки ні до суду першої та апеляційної інстанцій. Отже, факт отримання позивачем послуг від ТОВ «ЕК Деал» не підтверджено належними первинними документами, які б розкривали зміст операції та рух активів у процесі її здійснення, що є обов`язковою умовою для визнання господарських операцій товарними. Судова колегія звертає увагу, що необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Одночасно, судова колегія вказує, що наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів. Формальна наявність договору, актів наданих послуг, податкових накладних тощо, за установлених у справі обставин, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості апеляційному суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні, не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з доставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої доставки між суб`єктами. З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що позивач безпідставно сформував податкову звітність за наслідками спірних операцій, а тому неправомірно отримав податкову вигоду із податку на додану вартість (у вигляді податкового кредиту). Оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення конкретних фактичних обставин справи, врахувавши ненадання усіх документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують здійснення такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх виконання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані позивачем документи не підтверджують надання послуг на користь ТОВ "ЛК ЕНЕРГОЛЮКС", унеможливлює розцінювати їх як належні, достатні та достовірні докази придбання позивачем обумовленим господарським договором послуг. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та з аналізу наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.06.2021 року №00150110701 діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України. З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права. У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень,тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Результат розгляду: granted