Рішення адміністративного суду від 2023-06-12 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до суду із позовом до Чкаловського виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення податкового боргу в розмірі 57591 грн. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 позов залишено без задоволення. Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт зазначив, що станом на дату звернення до суду відповідач має податковий борг у розмірі 57591 грн, що виник внаслідок несплати самостійно визначеного грошового зобов`язання згідно наданих податкової декларації з податку на додану вартість. З огляду на те, що \~податкова заборгованість не погашена, суму боргу відповідача підлягає стягненню. На підставі ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судовим розглядом, на час звернення до суду з даним позовом Чкаловське виробниче управління житлово-комунального господарства мало податковий борг у розмірі 57591 грн., який складався з податкового зобов`язання з податку на додану вартість, нарахованого самостійно відповідно до: - податкової декларації з податку на додану вартість від 19.07.2019 № 9157947249 за терміном сплати 30.07.2019 на суму 12390,00 грн.; - уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 01.07.2019 № 9214659814 на суму 12390,00 грн.; - уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 19.09.2019 на суму 9850,00 грн.; - податкової декларації з податку на додану вартість від 21.10.2019 № 9244849938 за терміном сплати 30.10.2019 на суму 296,00 грн.; - податкової декларації з податку на додану вартість від 20.08.2020 № 92065006 за терміном сплати 31.08.2020 на суму 17587,00 грн.; - податкової декларації з податку на додану вартість від 18.09.2020 № 92369000391 за терміном сплати 30.09.2020 на суму 113,00 грн.; - податкової декларації з податку на додану вартість від 20.10.2020 № 9271368535 за терміном сплати 30.10.2020 на суму 2885,00 грн.; - податкової декларації з податку на додану вартість від 16.02.2020 № 9027275600 за терміном сплати 02.03.2021 на суму 9571,00 грн.; - податкової декларації з податку на додану вартість від 20.10.2020 № 9311035824 за терміном сплати 01.11.2021 на суму 3895,00 грн. Головним управлінням ДПС у Харківській області у зв`язку з несплатою позивачем суми податкового зобов`язання у встановлені строки, сформовано податкові вимоги № 1/26 від 25.01.2010 на суму 1287,88 грн., № 2/49 від 01.03.2010 на суму 8480,68 грн. Відповідно до інтегрованої картки платника податків податковий борг Чкаловського виробничого управління житлово -комунального господарства, що виник у 2019, не переривався та протягом 2020-2021 збільшився. Позивач, у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості у розмірі 57591 грн., звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів направлення на адресу платника податків податкової вимоги саме щодо вказаної суми податкового боргу. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Пунктом 16.1 ст. 16, п. 36.1 ст. 36, п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Отже, визначені відповідачем у податковій декларації суми зобов`язання є узгодженими. Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Із матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області представнику відповідача головному бухгалтеру Чкаловського виробничого управління житлово -комунального господарства Якименко А.М. вручено податкові вимоги № 1/26 від 25.01.2010, № 2/49 від 01.03.2010. В силу п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Із матеріалів справи встановлено, що податковий борг у відповідача не переривався. Відповідно до п. п. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи. Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України на контролюючі органи покладено також обов`язок здійснювати за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів покладено на органи державної фіскальної служби. Крім того, п. п. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст. 19-1 на контролюючі органи покладено функцію застосування і своєчасного стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини закріплено також в п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України. Таким чином, станом на дату звернення до суду із даним позовом у Чкаловського виробничого управління житлово -комунального господарства наявний податковий борг у розмірі 57591 грн., що також підтверджується даними інтегрованих карток відповідача за відповідним платежем. За наведених обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Харківській області про стягнення з Чкаловського виробничого управління житлово-комунального господарства суму податкового боргу у розмірі 57591 грн. Отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є помилковим. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted