Рішення адміністративного суду від 2022-07-06 00:00:00+03

11 червня 2022 року позивач [PERSON] подав до суду через підсистему «Електронний суд» зазначений адміністративний позов, який надійшов до суду 13 червня 2022 року. Ухвалою судді від 14 червня 2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. На виконання вказаної ухвали 23 червня 2022 року позивач [PERSON] подав заяву усунення недоліків та долучив адміністративний позов у новій редакції, у якому відповідачами вказав старшого сержанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області [PERSON] та Департамент патрульної поліції Національної поліції України, та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5438876 від 01 червня 2022 року. Позов обгрунтовано тим, що 01 червня 2022 року близько 20 год. 40 хв. [PERSON] керував автомобілем у межах міста Житомира зі швидкістю 65 км/год. та був зупинений працівниками поліції за нібито порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту, внаслідок чого працівники поліції винесли вказану постанову. Позивач вважає цю постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначеного правопорушення він не вчиняв, оскільки рухався зі швидкістю 65 км/год., пред`явлені працівниками поліції фотоматеріали не є достовірними, реєстрація приладом здійснена без підтвердження місця розміщення, відсутній також маршрутний лист, крім цього на місці фіксації відсутній знак «5.70», фотореєстрація здійснена з рук працівника поліції та не в автоматичному режимі, що могло спричинити похибку руху. З цих підстав позивач просив скасувати зазначену постанову та стягнути з відповідачів судовий збір у справі. Ухвалою судді від 27 червня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 06 липня 2022 року на 16 годину 30 хвилин. До участі у справі як другого відповідача залучено Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції. У судове засідання позивач не з`явився, однак 05 липня 2022 року від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачів не надходило. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 205 КАС України суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5438876 від 01 червня 2022 року, винесеною УПП в Житомирській області старшим сержантом поліції 1 батальйону 2 роти Савчуком О.М., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Як убачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови, 01 червня 2022 року о 20:35:39 по Шосе Київському 96 км. у м. Житомирі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «SKODA FABIA», державний номерний знак [NUMBER] , зі швидкістю 73 км/год., в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.49 «Житомир», перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год., швидкість вимірювалась приладом Т С000567, відеореєстратор 475678, чим порушив п. 12.4 ПДР України. У постанові зазначено, що до неї додається фото з приладу трукам. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів. Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Як встановлено, п.п. «б» п. 12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах\~12.4,\~12.5,\~12.6\~та\~12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки\~3.29\~,\~3.31\~\~або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту\~30.3\~цих Правил. Згідно з п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Відповідно до розділу 33 ПДР України до інформативно-вказівних знаків відноситься, у тому числі, дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах». Як зазначив позивач у позовній заяві, він вимог п. 12.4 ПДР України та дорожнього знаку 5.49 Житомир не порушував, оскільки рухався в межах ділянки дороги із швидкістю 65 км/год, що не перевищує встановлене обмеження швидкості руху в розумінні ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, реєстрація приладом здійснювалась без підтвердження місця розміщення та не в межах дії дорожнього знаку 5.70. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно ст.\~245\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~є будь-які\~фактичні дані,\~на основі\~яких у\~визначеному законом\~порядку орган\~(посадова\~особа)\~встановлює наявність\~чи відсутність\~адміністративного правопорушення,\~винність даної\~особи в\~його вчиненні\~та інші\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~справи.\~Ці дані\~встановлюються протоколом\~про адміністративне\~правопорушення,\~поясненнями особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~потерпілих,\~свідків,\~висновком експерта,\~речовими доказами,\~показаннями технічних\~приладів та\~технічних засобів,\~що мають\~функції фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі,\~чи засобів\~фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі\~або в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису),\~які використовуються\~при нагляді\~за виконанням\~правил,\~норм і\~стандартів,\~що стосуються\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~безпеки на\~автомобільному транспорті\~та паркування\~транспортних засобів,\~актом огляду\~та тимчасового\~затримання транспортного\~засобу,\~протоколом про\~вилучення речей\~і документів,\~а також\~іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 2 статті 2\~Кодексу адміністративного\~судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Оскільки оскаржувану постанову винесено старшим сержантом поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Савчуком О.М., а відповідачем у зазначеній категорії справ є суб`єкт владних повноважень орган, посадовою особою якого винесено постанову, яка оскаржується, відтак належним відповідачем у справі, яка розглядається, є Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, якого було залучено до участі у справі ухвалою судді від 27 червня 2022 року. На спростування доводів позивача представником відповідача УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції жодних доказів не надано. В тому числі, не надано ні відео з відеореєстратора № 475678, на яке є посилання в постанові, ні фото з приладу трукам, яке, як зазначено в постанові, додається до неї, суду не надано. Не надано УПП в Житомирській області ДПП й відзиву на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Отримавши завчасно до судового засідання копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками на офіційну електронну адресу, УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції не надано відзиву на позов, про причини неподання відзиву відповідачем не повідомлено, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом як визнання позову. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП). Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається фото з приладу трукам та зазначено, що швидкість вимірювалась приладом Т С000567, відеореєстратор 475678. Однак, як уже зазначалося, ні фото з приладу трукам, ні відео з відеореєстратора 475678 представником відповідача УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надано не було. За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, зокрема фото з приладу трукам чи відео відеореєстратора 475678, про які зазначено в постанові, не надав, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5438876 від 01 червня 2022 року неправомірною. Відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~286\~КАС України\~за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення. Також відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (як належного відповідача у справі) в користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted