Рішення адміністративного суду від 2023-01-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення яким визнати незаконною та скасувати постанову Чернівецької митниці Державної митної служби від 18.10.2022 у справі про порушення митних правил №0221/40800/22 та закрити провадження у справі через відсутність складу та події правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. Позов мотивований тим, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, накладено штраф в розмірі 34000 грн. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, посилаючись на те, що дана Постанова не відповідає обставинам, які мали місце до складання протоколу про порушення митних правил. Відповідач по справі скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явлися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог адміністративного позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає,що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч.4 ст.2 КУпАП - питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України. Судом встановлено, що постановою начальника Чернівецької митниці по справі про порушення митних правил № 0221/40800/22 від 19.10.2022 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, яке виразилось в тому, що ним було передано автомобіль легковий марки «MERCEDES BENZ S400» країна реєстрації Грузія, д/н [NUMBER] , VIN код [NUMBER] у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила транспортний засіб на митну територію України. Проте, суд вважає, що дана постанова є незаконна і підлягає скасуванню. Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (стаття 486 Митного кодексу України). Посадова особа, при розгляді справи про порушення митних правил у відповідності до вимог ст.489 Митного кодексу України, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок у правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер свої дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. З матеріалів справи вбачається, що дійсно, позивачем, діючи за дорученням власника автомобіля - [PERSON] дійсно 05 квітня 2021 року ввіз на митну територію України, в зоні діяльності Харківської митниці автомобіль марки MERCEDES BENZ S400 країна реєстрації Грузія, д/н [NUMBER] , VIN код [NUMBER] . Вказаний автомобіль на праві власності належить громадянину Республіки Грузія - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, в тому числі для перетину кордону з Україною, користування автомобілем - [PERSON] надав [PERSON] необхідні повноваження без права передоручення третім особам, які викладені у Довіреності від 03 квітня 2021 року. 05 квітня 2021 року між [PERSON] та ТОВ Екотехсервіс-Х було укладено Договір зберігання автотранспортного засобу, відповідно до якого [PERSON] передав на зберігання (стоянку) автомобіль MERCEDES BENZ S400 країна реєстрації Грузія, д/н [NUMBER] , VIN код [NUMBER] , а ТОВ Екотехсервіс-Х взяло на себе зобов`язання зберігати автомобіль на умовах зазначених в договорі. 06.04.2021 року [PERSON] , не маючи необхідності та відповідного доручення від власника на вивезення транспортного засобу MERCEDES BENZ S400 країна реєстрації Грузія, д/н [NUMBER] , VIN код [NUMBER] за митну територію України - залишив автомобіль за визначеною власником [PERSON] адресою на зберіганні у м. Дніпро, та в подальшому перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Грузія, що підтверджується відповідними відмітками у паспорті. 23 лютого 2022 року [PERSON] видав односторонній документ - Довіреність на п`ятеро фізичних осіб, яким надається право в тому числі керувати автомобілем, серед яких є його дружина [PERSON] . 05 травня 2022 року о 05:20 на територію п/п Порубне-Сірет Чернівецької митниці заїхав легковий автомобіль марки MERCEDES BENZ S400 країна реєстрації Грузія, д/н [NUMBER] , VIN код [NUMBER] під керуванням гр. України [PERSON] . При проходженні митних процедур працівнику митниці [PERSON] було надано свідоцтво про реєстрацію ТЗ та довіреність від 23 лютого 2022 року. Отже, у зв`язку з вищевикладеним вбачається, що [PERSON] не приймав участі щодо передачі автомобіля у володіння користування чи розпорядження третіх осіб, що підтверджується вище наведеними фактами. Відповідно до ч.4 ст.469 МК України, передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи, що митне оформлення транспортного засобу було здійснено відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», яким не передбачено, що таке митне оформлення має бути здійснено виключно особами, які ввезли транспортні засоби на митну територію України, суд доходить висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України. Відповідно до частини другої ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Згідно із вимогами ч.1 ст.530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України). Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи наведене, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення за ч.4 ст.469 МК України, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 МК України по постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №0221/40800/22 від 19 жовтня 2022 року відповідачем не доведена. З урахуванням викладеного, виходячи з предмету адміністративного позову та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0221/40800/22 від 19 жовтня 2022 року, у зв`язку з обґрунтованістю вимог позивача та відсутністю належних та допустимих доказів на спростування її правомірності зі сторони відповідача. Отже, суд приходить до висновку, що постанова начальника Чернівецької митниці у справі №0221/40800/22 від 19 жовтня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Результат розгляду: granted