Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

У червні 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток» про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС №27 ТОВ «Енерджі Сток» за адресою: 47101, Тернопільська область, Шумський район (Кременецький район відповідно до нового адміністративно-територіального поділу Тернопільської області), село Круголець, вулиця Українська, будинок 2А, шляхом повного знеструмлення, до повного усунення порушень зазначених у даній заяві. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року позов задоволено повністю. Застосовано до ТОВ «Енерджі Сток» захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення експлуатації автозаправної станції №27 ТОВ «Енерджі Сток» за адресою: 47101, Тернопільська область, Шумський район (Кременецький район відповідно до нового адміністративно-територіального поділу Тернопільської області), село Круголець, вулиця Українська, будинок 2А, шляхом повного знеструмлення, - до усунення порушень пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення та постановити нове - про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що станом на дату подання данї апеляційної скарги, на АЗС 27 ТОВ «Енерджі Сток» за адресою: 47101, Тернопільська область, Шумський район (Кременецький район відповідно до нового адміністративно-територіального поділу Тернопільської області), село Круголець, вулиця Українська, будинок 2А, були усунуті всі порушення, зазначені в акті перевірки. Представник апелянта Лозін Б.О. у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі доводам. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи . Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. Судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Енерджі Сток» зареєстровано 06.02.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з основним видом економічної діяльності « 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний)», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result. Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області у період з 22 квітня 2021 року по 07 травня 2021 року проведено позапланову перевірку ТОВ «Енерджі Сток», який розташовано за адресою: 47101, Тернопільська область, Шумський район, село Круголець, вул. Українська, будинок 2А на предмет додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на підставі частини першої статті 6 Закону Украй «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності і доручення Прем`єр-міністра України №10033/1/1-21 від 11.03.2021. 07.05.2021 складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №25, згідно якого виявлено такі порушення вимог нормативних актів у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей: 1. Приміщенні та території АЗС не забезпечені знаками безпеки відповідно до ДСТУ EN ISO 7010:2019 Графічні символи. Кольори та знаки безпеки. Зареєстровані знаки безпеки; 2. Оператори АЗС не пройшли спеціальне навчання (пожежно-технічний мінімум); 3. Відповідним розпорядчим документом на АЗС не визначено спеціальні місця для куріння; 4. Вхідні двері до приміщення кладової та приміщення для зберігання товарів встановлені не протипожежні 2-го типу з класом вогнестійкості ЕІ 30; 5. На вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні не зазначені категорії щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок». 6. Коридори, проходи та інші шляхи евакуації з будівлі АЗС не обладнані евакуаційним освітленням; 7. Евакуаційні виходи не обладнані світловими покажчиками «Вихід»; 8. З`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів у з`єднувальних та розгалужувальних коробках не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів, а методом скрутки; 9. Відсутній план-графік робіт з підтримання експлуатаційної придатності блискавкозахисту та інструкція, що містить вказівки щодо дій, які потрібно виконувати на випадок аварії, а також докладну інформацію щодо проведення робіт з підтримання експлуатаційної придатності; 10. Тривожні сповіщення від приладів приймально-контрольних пожежних систем протипожежного захисту приміщень АЗС не виведені на пульт пожежного спостерігання; 11. АЗС не забезпечена зовнішнім протипожежним водопостачанням; 12. Відсутні вказівні знаки для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння на АЗС; 13. Пожежний щит не укомплектований згідно вимог; 14. Вогнегасники на пожежному щиті не захищені від потрапляння прямих сонячних променів; 15. Відсутній набір інструментів з металу, що не утворює іскор, для відкривання і закривання пробок металевої тари та проведення інших робіт у вибухонебезпечних зонах АЗС; 16. АЗС не забезпечено розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою; 17. На АЗС не проведено об`єктові тренування з питань цивільного захисту; 18. На АЗС відсутня автоматизована система раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та система оповіщення; 19. Не заключений договір з аварійно-рятувальною службою на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування на договірній основі; 20. Не проведено ідентифікацію об`єкту на встановлення джерел та чинників небезпеки, які здатні за негативних обставин (аварія, стихійне лихо тощо) ініціювати виникнення надзвичайної ситуації; 21. На АЗС не розроблена декларація безпеки об`єктів підвищеної небезпеки (ОПН); 22. На АЗС не розроблений ПЛАС; 23. Не проведено ідентифікацію ОПН та не направлено повідомлення про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 територіальним органами ДСНС; 24. Не розроблений паспорт потенційно небезпечного об`єкта; 25. Не створений об`єктовий запас матеріального резерву для запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру і їх наслідків. В описі виявлених порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки зазначено вимоги законодавства, які були недотримано відповідачем із вказівкою на відповідні статті. Відповідно до даних акта перевірки, захід державного нагляду (контролю) щодо відповідача проводився вперше (а.с. 9 зворот). З метою усунення виявлених під час планового заходу порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки УДСНС України у Тернопільській області 07.05.2021 виданий припис №16 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (а.с. 19-22). У подальшому було проведено повторну перевірку відповідача на предмет дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо виконання припису №16 від 07.05.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, який складено на підставі акту від 07.05.2021 № 25, складено інший акт №241 від 13.10.2021 зі змісту якого, окрім іншого, слідує, що відповідач часткового усунув виявлені позивачем порушення, в той час як неусуненими залишились порушення, зокрема: на АЗС відсутня автоматизована система раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та система оповіщення; не заключений договір з аварійно-рятувальною службою на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування на договірній основі; не проведено ідентифікацію ОПН та не направлено повідомлення про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 територіальним органами ДСНС; не розроблений паспорт потенційно небезпечного об`єкта (порушення повністю не усунуто, оскільки наданий суду паспорт не направлено на реєстрацію до департаменту страхового фонду документації Державної архівної служби); вхідні двері до приміщення кладової та приміщення для зберігання товарів встановлені не протипожежні 2-го типу з класом вогнестійкості ЕІ 30 (а.с. 118-125). Суд першої інстанції, розглянувши спір, дійшов висновку, що відповідачем не усунуті виявлені в ході перевірки позивачем порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, тому є підстави для застосування крайнього заходу реагування зупинення експлуатації об`єкту. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V. Статтею 47 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI передбачено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відповідно до частини другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. Відповідно до підпункту 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. За нормами частини першої статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом. Згідно з частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України\~ \~\~у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Частиною першою статті 70 Кодексу цивільного захисту України\~ \~\~визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають. Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду. (частина друга статті 70 Кодексу цивільного захисту України). Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Заходи реагування до суб`єкта господарювання не застосовуються у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису. Визначення небезпечного чинника надано в пункті 26 статті 2 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини. При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкту перевірки є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17. Матеріалами справи підтверджено, що на момент вирішення спору в суді першої інстанції відповідач, здійснюючи експлуатацію автозаправної станції, частково усунув встановленні порушення. Разом з тим, відповідачем не надано доказів на усунення таких порушень: - на АЗС відсутня автоматизована система раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та система оповіщення; - не заключений договір з аварійно-рятувальною службою на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування на договірній основі; - не проведено ідентифікацію ОПН та не направлено повідомлення про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 територіальним органами ДСНС; - не розроблений паспорт потенційно небезпечного об`єкта (порушення повністю не усунуто, оскільки наданий суду паспорт не направлено на реєстрацію до департаменту страхового фонду документації Державної архівної служби); - вхідні двері до приміщення кладової та приміщення для зберігання товарів встановлені не протипожежні 2-го типу з класом вогнестійкості ЕІ 30. Суд вказує, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про повне усунення виявлених порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. АЗС, як об`єкт підвищеної небезпеки, за законом вважається джерелом небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру, тобто таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру. Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. При цьому, колегія суддів зауважує, що поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, встановлені у цій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм. Зокрема, колегія суддів вважає, що автоматизована система раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення призначена для раннього виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги для вжиття необхідних заходів, як наприклад, евакуювання людей, виклик пожежно-рятувальних підрозділів, відключення або блокування (розблокування) інших інженерних систем. Невлаштування систем протипожежного захисту збільшує час виявлення пожежі, що, у свою чергу, призводить до несвоєчасних заходів щодо евакуації людей та матеріальних цінностей та може призвести до отримання травм, загибелі людей, що знаходяться в будівлі, та значних матеріальних втрат. Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання ст.1 Першого протоколу спирається на «справедливу рівновагу (баланс)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення «соціальної справедливості» у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. «Справедливого балансу» не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення в справі «Трегубенко проти України»). Тобто порушення ст.1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014р. в справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У пошуках «справедливої рівноваги» Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питаннях (як і в питаннях наявності «суспільного інтересу») також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді заборони експлуатації автозаправної станції слід застосувати з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей. Таким чином, можливі обмеження відповідача в здійсненні ним основної діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави. При цьому, апеляційний суд звертає увагу також на те, що застосування заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації автозаправної станції, є тимчасовим заходом, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень, направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Той факт, що після винесення судом рішення 20 жовтня 2021 року, відповідачем також додатково були усунуті певні порушення, не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення і відмови в позові, оскільки відповідач вправі після усунення порушень, які стали підставою для звернення до суду, звернутися до контролюючого органу з вимогою про зняття встановлених обмежень. Із урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є обґрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а тому такі було правильно задоволено. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Результат розгляду: denied