Рішення адміністративного суду від 2022-01-24 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Текстиль М" (далі за текстом - позивач, ТОВ \~"Текстиль М") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просило суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002625/2 від 14.12.2020. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товарів, яка була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією ІМ 40 ДЕ № UA807200/2020/019298 від 14.12.2020. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду \~від 02.09.2021 адміністративний позов \~\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль М" (код ЄДРПОУ 40811887, вул. Греківська, буд. 25, м. Харків, 61010) до Слобожанської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43332958, вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено в повному обсязі. Слобожанська митниця Держмитслужби, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення \~норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить \~скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду \~від 02.09.2021 \~у \~справі \~520/9861/21 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ТОВ \~"Текстиль М". В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на висновки Верховного Суду, викладені \~у постановах, якими врегульовані подібні спірні правовідносини від 15.08.2019 у справі №826/19400/15 - щодо витребування додаткових документів; від 13.01.2021 по справі № 805/2942/16-а - щодо спрацювання профілю ризику в системі АСАУР; від 02.04.2019 по справі №826/14258/15 та від 02.04.2019 по справі № 815/4150/14 - щодо обов`язку позивача довести заявлену митну вартість товару. Звертає увагу, що аналіз висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.08.2019 (справа №826/19400/15) дає підстави стверджувати, що спрацювання ризиків АСАУР є підставою для витребування додаткових документів та що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обгрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість. Акцентує увагу суду на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.01.2021 по справі 805/2942/16-а відповідно до якого спрацювання профілю ризику в системі АСАУР та встановлення факту заниженої митної вартості спірного товару в порівнянні з цінами на ідентичні товари, митне оформлення яких вже здійснено, за допомогою використання ПІК ЄАІС, є достатньою підставою для витребування додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, а ненадання декларантом жодного запитуваного документу за спірною поставкою на законну вимогу митниці є порушенням його обов`язку у розумінні частини третьої статті 53 МК України. Також зазначає, що до митної вартості оцінюваного товару вартість послуг з транспортування транспортного засобу, а також страхування не включена. Посилаючись на п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України, вважає, що продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Звертає увагу на висновок Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, викладений у постановах від 02.04.2019 по справі №826/14258/15 (адміністративне провадження №К/9901/23135/18), від 02.04.2019, по справі №815/4150/14 (адміністративне провадження №К/9901/3483/18), суть якого зводиться до того, що Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. Позивач \~своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 року задоволено клопотання представника Слобожанської митниці Держмитслужби, проведено заміну відповідача- Слобожанську митницю Держмитслужби \~(вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ 43332958) на \~Харківську митницю (вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ 44017626). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши \~рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке . Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Текстиль М" (далі за текстом ТОВ "Текстиль М") та "KAUSAR PROCESSING INDUSTRIES (PVT) LTD.", компанією, зареєстрованою у Ісламській Республіці Пакистан, 28.02.2020 укладено договір купівлі-продажу №КРІ/786/9391/2020 (S), відповідно до якого остання продає ТОВ "Текстиль М" тканини виробництва Ісламської Республіки Пакистан (а.с.26-27). Згідно з абз. 2 п. 1, абз. 1, 2 п. 2., абз. 1 п. 3 вказаного договору продавець - "KAUSAR PROCESSING INDUSTRIES (PVT) LTD." \~\~і ТОВ "Текстиль М" погодили, що кількість, вартість, умови поставки товару зазначаються окремо в інвойсі, а зміни умов можуть відбуватись шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до абз. 4 п. 2 вказаного договору ТОВ "Текстиль М" здійснює оплату у розмірі 100% від загальної вартості товару, що поставляється, після отримання товару. Згідно з інвойсом №КР1/786/9698/2020 від 20.10.2020 - 445 баулів тканини вагою 28360кг, довжиною - 108027 м, і загальною вартістю 113753,54 доларів США було транспортовано \~\~з м. Карачі (Пакистан) до м. Одеса (Україна) на умовах CIF (а.с.22). Судом встановлено, що на адресу ТОВ "Текстиль М" 14.12.2020 надійшла тканина вибивна текстильна полотняного переплетення, виготовлена з синтетичних штапельних поліефірних волокон (50.5-81)% і бавовняних волокон (49.5-19)%, просочення, дублювання і покриття пластмасами, які спостерігаються неозброєним поглядом відсутні, з надрукованим малюнком, в рулонах шириною 220+/- 5 см, поверхнева щільність 117 (+/- 10%) г/м2 Артикул GOLD - 102677 м.п., 225889,40 м2; тканина вибивна текстильна, полотняного переплетення, виготовлена з синтетичних штапельних поліефірних волокон (85-90)% і бавовняних волокон (15-10)%. просочення, дублювання і покриття пластмасами, які спостерігають неозброєним поглядом відсутні, з надрукованим малюнком, в рулонах шириною 220 +/- 5 см, поверхнева щільність 100 (+/- 10%) г/м2 - 5350 м.п, 11770,00 м2 товарна позиція 551341000 відповідно до чинної на момент укладення договору Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності. ТОВ "Текстиль М" 14.12.2020 до Слобожанської митниці Держмитслужби подало митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA807200/2020/019298, у графі 31 якої зазначено товар, митна вартість якого склала 113753,54 доларів США, поставка відбувалася на умовах CIF м. Одеса, і була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) (а.с.18-20). На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подані: - митна декларація ІМ 40 ДЕ №UA807200/2020/019298 від 14.12.2020, за якою було відмовлено у випуску товарів; - сертифікат якості б/н від 28.10.2020 (а.с.20-21); - рахунок-фактура (інвойс) KPI/786/9698/2020 від 28.10.2020 (а.с.22); - коносамент HLCUKH1201051964 від 03.11.2020 (а.с.23); - автотранспортна накладна №1928 від 11.12.2020 (а.с.24); - сертифікат про походження товару №РТЕА/СО/21-03532 від 12.11.2020 (а.с.25); - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104, подання якого для митного оформлення не супроводжується), КРІ/786/9391/2020 (S) від 28.02.2020 (а.с.26-27); - \~\~договір про надання послуг митного брокера БП-0000120 від 03.01.2017 (а.с.28-30). Посадові особи митного органу, розглянувши подані ТОВ "Текстиль М" \~\~документи, надіслали позивачу електронне повідомлення, зі змісту якого вбачається, що \~\~під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що документи містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (а.с.31-33). Судом встановлено, що позивач з метою недопущення простою автотранспорту \~\~\~та виникнення зайвих витрат подав митну декларацію ІМ40ДЕ №UA807200/2020/019356 (а.с.39-40). 14.12.2020 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002625/2 від 14.12.2020 (а.с.38). Так, зокрема у графі 33 оскаржуваного рішення рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002625/2 від 14.12.2020 (а.с.38 зворот) зазначено, що під час процедури консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформації та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі, на підставі п. 5 ст. 55 та п. 4 ст. 57 Митного кодексу України, \~не визнано заявлену позивачем митну вартість товару із зазначенням таких причин: - невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України; - \~\~\~не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; - \~\~\~не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; - не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - \~\~\~відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; - не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Позивач в досудовому порядку оскаржував рішення суб`єкта владних повноважень про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002625/2 від 14.12.2020 (а.с.41). Однак, листом №714-08-2/714-15/13/501 від 15.11.2021 Слобожанська митниця Держмитслужби відмовила позивачу у скасуванні оскаржуваного рішення (а.с.44). Позивач, \~не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, з метою захисту порушених прав, звернувся з цим позовом до \~суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення відповідача. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Статтями 49, 50 Митного кодексу України (далі за текстом МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Відповідно до ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до \~\~\~\~глави 9 цього Кодексу. Згідно з приписами ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій \~\~\~\~статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. З аналізу ч.1 та ч. 2 ст. 53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Вказане вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства. Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. За результатами аналізу положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 \~\~\~\~ст. 53 МК України. Судом встановлено, що Слобожанською митницею Держмитслужби 14.12.2020 розпочато процедуру консультацій із позивачем шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Судом встановлено, що при проведенні консультації, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, не зазначено ані конкретних обставин, що викликали відповідні сумніви, ані причин неможливості перевірки сумнівів на підставі наданих документів, не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначено конкретні документи, надання яких може усунути сумніви митного органу. Крім того, відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки. Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Як правомірно враховано судом першої інстанції, відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), при цьому, як аргументовано вказав позивач, відповідач визначив митну вартість не окремої одиниці товару (як це було зроблено платником податків під час подання вантажної митної декларації), а вартість одного кілограму товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні повністю індивідуалізовані характеристики, котрі і впливають на ціну. Колегія суддів зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. \~\~ Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/16046/16. Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Проте, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч. 2\~ \~ст.55 МК України. Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 21.01.2020 \~у справі \~\~№813/5405/15, від 31.01.2020 \~у справі № 804/7761/16. За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення абревіатури "АСАУР" та схожих наведено в Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затв. наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (в чинному Порядку абревіатуру "АСАУР" замінено на "АСУР"): - АСУР - це автоматизована система управління ризиками (далі - АСУР), сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками (далі - СУР) під час митного контролю та/або митного оформлення товарів і транспортних засобів; - модуль АСУР - одна з підсистем АСУР, що входить до складу модуля автоматизованої системи митного оформлення товарів та транспортних засобів (далі - АСМО) або іншого програмно-інформаційного комплексу ДФС (далі - ПІК ДФС) і забезпечує роботу АСУР під час митного контролю товарів і транспортних засобів. Такий введений в експлуатацію в пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, що входить до модуля "Журнал пункту пропуску" автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор-2006"наказом Державної митної служби України № 683 від 28.11.2012. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не наведено в оскаржуваному рішенні, яким чином системою АСАУР було визначено вартість товарів, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не наведено жодних розрахунків, за якими було визначено таку вартість, що свідчить про порушення вимог статті 55 МК України. Доводи апелянта стосовно неподання декларантом додаткових документів колегія суддів не бере до уваги, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Так, Верховний Суд у постанові від 28.05.2020 у справі №300/426/19 дійшов висновків про те, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Аналізуючи норми права, колегія суддів дійшла висновку, що саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Обов`язок доведення обґрунтованості сумніву щодо митної вартості митним органом викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17. Щодо доводів апелянта, що до митної вартості оцінюваного товару вартість послуг з транспортування, а також страхування не включена, а також те, що продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески, колегія суддів зазначає таке. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.11.2018 у справі №826/27860/15, з урахуванням частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що здійснювалося страхування (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), були понесені додаткові витрати на транспортування/перевезення, то митниця повинна довести наявність цих фактів. Колегія суддів зазначає, що такі судження суб`єкта владних повноважень не були покладені в основу оскаржуваного рішення, доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано. Враховуючи викладене вище, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. Щодо доводів апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 02.04.2019 по справах № 826/14258/15 та № 815/4150/14, \~від 13.01.2021 по справі № 805/2942/16-а, від 15.08.2019 по справі № 826/19400/15 щодо обов`язку декларанта довести заявлену митну вартість товару, колегія суддів зазначає, що позивачем надано необхідні документи, а також доведено заявлену митну вартість товару. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Проте, відповідачем не надано доказів правомірності прийнятого рішення та доказів на спростування висновків суду. Стосовно посилання апелянта, на те, що рішенням суду першої інстанції скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/002525/2 від 14.12.2020, колегія суддів зазначає таке. Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався з позовом про скасування рішення №UА807000/2020/002625/2 \~від 14.12.2020. Крім того матеріали справи взагалі не містять рішення № №UА807000/2020/002525/2 від 14.12.2020. Ця помилка в судовому рішенні суду першої інстанції розцінюється колегією суддів, як технічна помилка, яка не впливає на правильність спірного рішення, що не може слугувати підставою для скасування судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції \~про протиправність оскаржуваного рішення \~№UА807000/2020/002625/2 \~від 14.12.2020 відповідача. Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Положеннями статті 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied