Рішення адміністративного суду від 2022-01-28 00:00:00+02

[PERSON] , в особі представника адвоката Краченка О.П., звернувся до суду із позовною заявою до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Батички Дениса Вікторовича, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначено, що 22.12.2021 відносно [PERSON] винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5174812 від 22.12.2021. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] 22.12.2021 о 18:36:54 у м. Запоріжжя, вул. Шкільна 12, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 56.16 напрямок руху по смугам, та зі смуги, що дозволяє рух тільки праворуч здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4 ґ ПДР України порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вказує, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із відсутністю у діях [PERSON] складу інкримінованого адміністративного правопорушення, та грубим порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Батичком Д.В. Так, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію вказаного правопорушення, та інспектором поліції винесено постанову за відсутності факту правопорушення. Під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5174812 від 22.12.2021, стороною позивача встановлено, що працівниками УПП в Запорізькій області ДПП долучено відеофайл, який не містить жодних доказів порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. Також, в порушення норм КУпАП, інспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Батичко Д.В. справу не розглядав, з водієм [PERSON] не спілкувався. Після зупинки транспортного засобу під керуванням [PERSON] до нього звернувся інспектор поліції, який представився Коровкіним, та він же передав складену інспектором Батичкою Д.В. постанову. Після зупинки, [PERSON] пояснив інспектору Коровкіну, який підійшов до нього, що він не порушував ПДР України, та прямо здійснив рух, відповідно до дорожнього знаку 5.16 ПДР України, з другої смуги, однак інспектор, незважаючи на пояснення [PERSON] , не розглядаючи справу, вилучив у нього водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та пішов, після чого повернувся вже із складеною постановою, яку передав [PERSON] . Крім того, у оскаржуваній постанові зазначено, що [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення на автомобілі Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , однак [PERSON] ніколи не керував зазначеним автомобілем, а керує автомобілем Skoda Super B Classic, д.н.з. [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5174812 від 22.12.2021, винесену відносно [PERSON] та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; стягнути з Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн. та витрати за надання правової допомоги у розмірі 2000 грн. Ухвалою судді від 10.01.2022 прийнято до розгляду адміністративний позов [PERSON] , постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 28.01.2022 об 11-30 год. без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання. Копія ухвали суду від 10.01.2022 та адміністративний позов із додатками були вручені відповідачу інспектору роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Батичку Д.В. 17.01.2022, що підтверджується відміткою УПП в Запорізькій області, де він працює, проставленою на супровідному листі. Копія ухвали суду від 10.01.2022 та адміністративний позов із додатками були отримані відповідачем Департаментом патрульної поліції 17.01.2021, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду. Станом на 28.01.2022 відзиву на адміністративний позов відповідачами не подано. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав. Відповідно до ст.\~9\~КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Судом встановлено, що 22.12.2021 о 18 год. 42 хв. лейтенантом поліції інспектором роти №2 батальону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Битичко Д.В. винесено постанову ЕАО 5174812, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 22.12.2021 о 18:36:54 у м. Запоріжжя, вул. Шкільна 12, водій, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 напрямок руху по смугам, та зі смуги, що дозволяє рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4 ґ ПДР України порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до 8.4 ґ ПДР України дорожні знаки\~(додаток 1) поділяються на групи. Так, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Відповідно до ПДР України, дорожній знак 5.16 означає «напрямки руху по смугах», показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них, та відноситься до категорії \~інформаційно-вказівних знаків. Як зазначав у позові [PERSON] , у день, час та місці, що вказані у постанові про адміністративне правопорушення він дійсно рухався на транспортному засобі, однак не на транспортному засобі Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , як зазначено у оскаржуваній постанові, а на транспортному засобі Skoda Super B Classic, д.н.з. [NUMBER] , проте ПДР про які йде мова у постанові, він не порушував, оскільки здійснив рух прямо з другої смуги, а відтак ним не вчинялось адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Твердження позивача про те, що він здійснював рух прямо з другої смуги, відповідно до дорожнього знаку 5.16 ПДР України, відповідачем не спростовані, відповідач не надав жодних доказів правомірності прийнятої постанови, а також не надав відзиву на позовну заяву і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема не довів, що 22.12.2021 о 18:36:54 у м. Запоріжжя, вул. Шкільна 12, водій [PERSON] , керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , та не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 - напрямок руху по смугам, та зі смуги, що дозволяє рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4 ґ ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також, у позові [PERSON] вказував, що інспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Батичко Д.В., лише склав оскаржувану постанову, при цьому не розглядав справу про адміністративне правопорушення відносно нього, та під час зупинки його транспортного засобу він спілкувався з іншим інспектором, який представився Коровкіним. Згідно Розділу ІІІ п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Відповідачами вказані доводи позивача не спростовані, а відтак суд доходить до висновку, що інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Батичко Д.В., порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки фактично він справу не розглядав, що свідчить про те, що оскаржувана постанова прийнята неповноважною особою. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Крім того, твердження [PERSON] з приводу того, що він не керував транспортним засобом, який зазначений у постанові, відповідачем також не спростовані, однак, вказана обставина не є вирішальною при вирішенні даного спору, оскільки постанова підлягає скасуванню з інших підстав. Також, у позові [PERSON] просив стягнути на його користь з Департаменту патрульної поліції витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України). Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). Як убачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження своїх вимог надано: ордер про надання правничої допомоги від 27.12.2021, який виданий адвокатом Кравченко О.П. на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 27.12.2021, укладеним між адвокатом Кравченко О.П., як виконавцем та [PERSON] , як клієнтом, сам договір, акт приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2021 до договору про надання правової допомоги №б/н від 27.12.2021, та квитанцію від 31.12.2021. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2021 до договору про надання правової допомоги №б/н від 27.12.2021, виконавцем адвокатом Кравченко О.П. надано замовнику [PERSON] такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, підготовка та подання позовної заяви, та їх загальна вартість складає 2000 грн. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу, а заявлена до стягнення сума відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, у зв`язку із чим за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 грн. Також, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted