Рішення адміністративного суду від 2022-03-10 00:00:00+02

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просив скасувати постанову про накладення на адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №5047931 за ч. 2 ст. 36, ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП від 19.11.2021 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2021 року близько 12.18 год. він керував автомобілем на 284 км автодороги Київ -Чоп, де його було зупинено працівником управління патрульної поліції у Рівненській області, лейтенантом поліції Колядюк Мариною Юріївною, яка винесла оскаржувану постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 грн. на підставі частини 2 статті 36 частини 6 статті 121 частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог дорожньої розмітки, а саме за перетин суцільної горизонтальної дорожньої розмітки під час маневру перестроювання та керування незареєстрованим у встановленому порядку транспортним засобом. Позивач вважає, що постанова є незаконною, оскільки вказаних адміністративних правопорушень він не вчиняв, адже строки реєстрації придбаного ним автомобіля не настали у зв`язку з встановленими карантинними заходами, вимоги дорожньої розмітки не порушував. Поліцейським не надано жодних належних і допустимих доказів щодо обставин справи та його вини у вчиненні адміністративних правопорушень. Також зауважує, що поліцейським порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушено його право на правовий захист, оскільки його усне клопотання про залучення до справи адвоката не було вирішене та не надана йому можливість скористатися його послугами, тому просить суд її скасувати. Відповідач про день час і місце розгляду повідомлений належно, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, до суду відзиву на позов та доказів його обґрунтування не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Водночас, відповідно до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення на адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №5047931 від 19.11.2021 року лейтенанта поліції Колядюк Мариною Юріївною управління патрульної поліції у Рівненській області, 19.11.2021 року о 12.18 год. на 284 км автодороги Київ -Чоп водій [PERSON] керував автомобілем Volkswagen Golf, транзитний реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимогу дорожньої розмітки, а саме під час маневру перестроювання перетнув вузьку суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1 та керував транспортним засобом не зареєстрованим у встановленому порядку, чим порушив п.п. 34.1 та 30.1 Правил дорожнього руху. (а.с. 10) Позивач має право керування легковим автомобілем, що підтверджується даними копії посвідчення водія. (а.с.8) [PERSON] придбав легковий автомобіль Volkswagen Golf, 2010 року випуску, транзитний реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , відповідно до договору купівлі продажу №01/58190 від 12.08.2021 року. (а.с. 11,12) Письмові пояснення [PERSON] до оскаржуваної постанови узгоджуються з обставинами, викладеними ним у позовній заяві (а.с.13). Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають зокрема справи про адміністративні правопорушення передбачені частиною 6 статті 121 та частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Частиною 1 статті 122 КУпАП визначена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані ці обставини. Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем, жодних доказів на спростування обставин справи, на які посилається позивач, та доказів на підтвердження в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 6 статті 121 та частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не надано. Таким чином, факт порушення позивачем вимог дорожньої розмітки та керування транспортним засобом не зареєстрованим у встановленому порядку та ПДР України належними та допустимими доказами відповідачем не доведений, отже, в суду немає підстав вважати, що позивач порушив закон. Підпис водія в постанові про адміністративне правопорушення та сплата ним штрафу на місці зупинки транспортного засобу не можуть вказувати на визнання вини, що визначено в позиції ВС під час прийняття рішення від 22 липня 2019 року по справі N 757/2757/16-а. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Дослідивши повно, всебічно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини у справі, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, на підставі частини 4 статті 159 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Результат розгляду: granted