Рішення адміністративного суду від 2022-08-11 00:00:00+03

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу, передбачену\~ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з тих підстав, що з 17 липня 2018 року, відповідно до\~рішення Конституційного Суду № 6-р/2018 від 17.07.2018, позивач має право на грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, як особа, яка проживає у зоні радіоактивного забруднення, в розмірі, встановленому\~ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", втім відповідач протиправно не нараховує та не виплачує грошову допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач діє протиправно щодо невиплати грошової допомоги позивачу у зв`язку з відсутністю на це видатків за відновленою\~рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018\~статтею 37 Закону №796-XII. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, яка призвела до ненарахування та невиплати [PERSON] з 11.09.2020 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої\~ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області провести [PERSON] з 11.09.2020 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої\~статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року. Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області області 908,00 грн судового збору. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати\~оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом\~першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесений до зони гарантованого добровільного відселення, та перебуває на обліку у відповідача. Суть спору між сторонами зводиться до наявності чи відсутності у позивача права на отримання щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої\~статтею 37 Закону №796-XII. Суд першої інстанції зазначає, що позивач зверталась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою щодо відновлення виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої\~статтею 37 Закону №796-XII. Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області листом повідомило про відсутність підстав для відновлення виплат такої щомісячної грошової допомоги. Відмова відповідача не узгоджується із вимогами чинного законодавства, зважаючи на таке. Відповідно до\~статті 37 Закону №796-XII\~(в редакції закону від 09.07.2007) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Підпунктом 7 пункту 4\~розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII\~ст.37 Закону № 796-XII\~була виключена. Згідно з\~Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018\~такі зміни визнано такими, що не відповідають\~Конституції України\~(є неконституційними). За змістом пункту 3\~розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIIІ\~мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017. Зазначене свідчить, що за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності\~Законом №1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення\~статті 37 Закону №796-XII\~щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають. Така допомога має бути розрахована з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року. Таким чином, відновлено право позивача як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, на щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену\~статтею 37 Закону № 796-XII, у розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. Твердження суду першої інстанції про те, що позивач зверталась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою щодо відновлення виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої\~ статтею 37 Закону № 796-XII та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області листом повідомило про відсутність підстав для відновлення виплат такої щомісячної грошової допомоги, суперечить матеріалам справи та не підтверджується будь-якими доказами. Із матеріалів справи слідує, що позивач дійсно із даним питанням зверталася до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та саме Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області листом повідомила позивача про відсутність підстав для відновлення виплат такої щомісячної грошової допомоги. Зазначені повідомлення містяться в матеріалах справи (а.с.10-11). Доказів того, що [PERSON] зверталась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою щодо відновлення виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої\~ \~статтею 37 Закону № 796-XII матеріали справи не містять. Відповідно між [PERSON] та Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області відсутній спір із даного питання. З урахуванням зазначеного рішення суду першої інстанції слід скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити. У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Результат розгляду: denied