Рішення адміністративного суду від 2022-06-23 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просив суд: - визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні основного розміру пенсії з надбавками [PERSON] з 86% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 та за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2019 протиправними; - зобов`язати головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію у розмірі 86% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, та здійснити виплату [PERSON] суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою, з урахуванням виплачених сум з нарахуванням і виплатою компенсації, втрати частини доходу; - визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у не перерахунку, ненарахуванні та невиплаті пенсії [PERSON] в розмірі який обчислено з грошового забезпечення визначеного [INFO] в довідці від 09.03.2021 № ФХ116478/ВСЗ з 01.04.2019 протиправними; - зобов`язати головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити пенсії [PERSON] пенсію в розмірі 86% який обчислено з грошового забезпечення визначеного [INFO] в довідці від 09.03.2021 № ФХ116478/ВСЗ, без обмеження максимальним розміром, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу. В обгрунтування позовних вимог, позивач заявляв, що на його думку відповідач протиправно невиплатив пенсію у повному розмірі після перерахунку з 01.01.2018 р., а також протиправно не здійснив перерахунок з 01.04.2019 р. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року позов - задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку пенсії [PERSON] , оформлену листом від 26.10.2021 р. №14693-22916/Л-02/8-2000/21. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) з приводу зменшення з 01.01.2018 р. розміру пенсії [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) з показника 86% грошового забезпечення до показника 70% грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) з приводу виплати [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) з 05.03.2019р. 75% суми підвищення до пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити з 01.01.2018 р. перерахунок розміру пенсії [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) із збереженням показника 86% грошового забезпечення та провести виплату різниці однією сумою з нарахуванням компенсації втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) з 05.03.2019 р. виплату пенсії у 100% розмірі підвищення та провести виплату різниці однією сумою, з урахуванням раніше здійснених платежів, з нарахуванням компенсації втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) провести з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) у розмірі 86% грошового забезпечення за довідкою [INFO] від 09.03.2021 р. №ФХ-11647ВСЗ, із 100% підвищення до пенсії з урахуванням раніше здійснених платежів, здійснивши платіж по виплаті різниці однією сумою з проведенням нарахування компенсації втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Позов у решті вимог - залишено без задоволення. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови № 103 та пункту 5 Порядку №45 алгоритм дій не змінився, а відтак додаткового або нового порядку складання довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до пенсійного органу не встановлено. При цьому після скасування положень пунктів 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 інших рішень Урядом про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалось. Відповідно до частини 9 постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Пенсійний фонд України та його головні управління мають право перевіряти правильність складення довідок. Щодо висновку суду про задоволення вимог про виплату підвищення до пенсії у 100% розмірі, заявник зазначає, що на момент проведення пенсійним органом перерахунку пенсії, положення пунктів 1 та 2 Постанови №103 та пункту 5 Порядку № 45 були чинними та підлягали застосуванню відповідачем по справі. Пенсійний орган зазначає, що Кабінетом Міністрів України 14.08.2019 та 24.12.2019 прийнято Постанови № 804 та № 1088, якими установлено, що виплата пенсій, перерахованих з 01.01.2018 відповідно до Постанови Кабінету міністрів № 704 проводиться у 2019 році в розмірі 75 % підвищення суми пенсії, а в 2020 році в розмірі 100% суми підвищення, визначеної станом на 01.03.2018. Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що заявник проходив публічну військову службу лавах Збройних Сил України, звідки був звільнений з посади доцента кафедри ХУПС з показником вислуги років у 32 роки, отримує пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яку виплачує ГУ ПФУ в Харківській області. Розмір первинно призначеної пенсії складав 86% грошового забезпечення. Відповідно до прийнятого Головним управлінням розпорядження про перерахунок з 01.01.2018р. заявник одержував пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення. При цьому, виплата суми підвищення пенсії після перерахунку з 01.01.2018р., проведеного на виконання постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. та постанови КМУ №704 від 30.08.2017р., здійснювалась Управлінням у розмірі 50% протягом 2018 р. та 75% протягом 2019р. Стверджуючи, що з 01.01.2018р. мала місце подія протиправного зменшення розміру пенсії з 86 % грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення, а також що виплата підвищення до пенсії проводилася не у повному обсязі, заявник ініціював даний спір. Також, органом фінансового забезпечення - [INFO] - на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 р. по справі №520/17089/2020 було надіслано до ГУПФУ в Харківській області документ про розмір та структуру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за посадою доцента кафедри ХУПС станом на 05.03.2019р. у розрізі компонентів: 1) оклад за посадою, 2) оклад за військовим званням, 3) надбавка за вислугу років, 4) надбавка за особливості проходження служби, 5) надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, 6) надбавка за науковий ступінь, 7) надбавка за вчене звання, 8) премія (довідка від 09.09.2021р. №ФХ-116478/ВСЗ). Заявник через свого представника зверненням від 29.09.2021 р. порушив перед пенсійним органом питання про перерахунок пенсії. За згаданим зверненням листом від 26.10.2021р. за №14693-22916/Л-02/8-2000/21 пенсійним органом вчинено відмову. Незгода із відповідністю закону і цього управлінського волевиявлення пенсійного органу з приводу перерахунку пенсії також зумовила виникнення даного спору. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення права заявника на перерахунок пенсії за усіма регулярними та реально виплаченими складовими грошового забезпечення діючого військовослужбовця у спірних правовідносинах визнаний підтвердженим. Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Відповідно до частини третьої статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Постановою Кабінету Міністрів України №704, яка набрала чинності 01.03.2018, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. Отже, з набранням чинності Постановою від 30.08.2017 №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Також на виконання повноважень, передбачених ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 року (далі - Постанова № 103), пунктом 1 якої передбачено, що перерахунок пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), проводиться з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45. Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 5 Порядку №45 (в редакції Постанови № 103) "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 року під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. Додаток 2 до Порядку № 45 визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення). Отже, Постановами № 103 та № 45 було визначено однакові складові грошового забезпечення, які повинні враховуватися при здійсненні перерахунку пенсії позивача, а саме: оклад за посадою, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення зі служби. З огляду на вищезазначене, колегія суддів вказує, що на момент виникнення у позивача права на перерахування пенсії Постанова № 103 та Порядок № 45 не передбачали врахування додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення). Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Разом із цим до моменту отримання належної довідки від відповідача в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача. Тобто з 05.03.2019 року пункт 5 Порядку № 45 передбачає при здійсненні перерахунку пенсії врахування не лише окладу за посадою, окладу за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років за посадою, а й додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищення) та премії. Отже, з 5 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ. Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.12.2019 в зразковій справі № 160/8324/19, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного суду від 24.6.2020. Приписами ч. 5 ст. 242 КАС України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Колегія апеляційного суду вважає, що з аналізу чинного законодавства України та правової позиції Верховного Суду, викладеної у рішенні від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, випливає, що право на звернення за оновленою довідкою до уповноваженого органу, з якого особа звільнена з військової служби, виникли у позивача з моменту визнання протиправною та нечинною Постанови № 103, тобто із 05 березня 2019 року, а право на перерахунок пенсії - з 01 квітня 2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії). Таким чином, у зв`язку з виникненням у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, враховуючи надіслання [INFO] до ГУ ПФУ в Харківській області довідки від 09.09.2021р. №ФХ-116478/ВСЗ про грошове забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року для перерахунку пенсії останнього, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу Пенсійного фонду обов`язку здійснити перерахунок пенсії з урахуванням нового розміру грошового забезпечення за посадою, яку займав [PERSON] перед звільнення з військової служби з 01 квітня 2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії). Стосовно посилань відповідача як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог на те, що не було дотримано алгоритм перерахунку пенсії, встановлений Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі Порядок № 45). З цього приводу колегія суддів зазначає, що на час звернення позивача до відповідача пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. Тобто, на вказані органи покладено функції з формування довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку №45. При цьому, колегія суддів зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1. Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а, від 17.12.2019 в зразковій справі № 160/8324/19, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного суду від 24.6.2020. З аналізу довідки [INFO] від 09.09.2021р. №ФХ-116478/ВСЗ вбачається, що така довідка видана уповноваженим органом відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 №704, та окрім посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, містить інформацію щодо розмірів надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії. За встановлених обставин, з огляду на те, що довідка видана відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на не прийняття нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після 05.03.2019 та не передбачення чинним законодавством індивідуального перерахунку пенсій військовослужбовцям за їхньою заявою та згідно з долученими довідками про розмір грошового забезпечення, як на підставу відмови у задоволенні заяви позивача. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 01 квітня 2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) виникли підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до довідки [INFO] від 09.09.2021р. №ФХ-116478/ВСЗ. На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправною та скасовано відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку пенсії [PERSON] , оформлену листом від 26.10.2021 р. №14693-22916/Л-02/8-2000/21 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) провести з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) у розмірі 86% грошового забезпечення за довідкою [INFO] від 09.03.2021 р. №ФХ-11647ВСЗ, із 100% підвищення до пенсії з урахуванням раніше здійснених платежів. Щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію у розмірі 86% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, та доводів апеляційної скарги з цього приводу, колегія суддів зазначає наступне. Так, відповідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Таким чином, пунктом 2 постанови № 103 у період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2020 року було передбачено обмеження виплати сум підвищених пенсій, що є власністю особи, яким така пенсія нарахована. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 14.08.2019 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року. Отже, вказавши в постанові № 804 на проведення у 2019 році виплат в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, Кабінет Міністрів України знову обмежив виплату перерахованих сум пенсій. Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність у Кабінету Міністрів України повноважень здійснювати розстрочення виплати перерахованої пенсії з наступних підстав. Строки перерахунку призначених пенсій визначаються статтею 51 Закону №2262-ХІІ. Згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. За приписами частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Таким чином, законодавець розмежував поняття "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії" та "порядок перерахунку пенсії". Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ дозволяє дійти висновку, що повноваження у Кабінету Міністрів України встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає повноважень встановлювати відстрочення або розстрочення виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Право на пенсію входить до сфери дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Отже, обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України. Строки виплати пенсії врегульовано ст. 51 Закону №2262-ХІІ, при цьому Кабінету Міністрів України не надано повноважень щодо встановлення іншого порядку виплати пенсії. Питання строків виплати пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії", тому право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом № 2262-ХІІ, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття постанови № 804 було передбачено Законом № 2262-ХІІ, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Отже, обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України, а тому у вказаних правовідносинах підлягає застосуванню ст. 51 Закону №2262-ХІІ, яка має вищу юридичну силу, ніж приписи постанови Кабінету Міністрів України №804. Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеному в постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18, від 23.04.2020 року у справі №2040/7219/18. Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права. Так у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заява N 68385/10 та N 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35). У справі "Кечко проти України" (Заява N 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу. У рішенні "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland, рішення від 09.10.79) Суд зазначив, що подальша реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі. З іншого боку, Конвенція має тлумачитися у світлі ситуації сьогодення, і вона покликана гарантувати особі реальні права, що можуть бути практично реалізовані у сферах, які вона охоплює. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (Заява N 29979/04) зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу зменшення з 01.01.2018 р. розміру пенсії [PERSON] з показника 86% грошового забезпечення до показника 70% грошового забезпечення та з приводу виплати [PERSON] з 05.03.2019р. 75% суми підвищення до пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2018 р. перерахунок розміру пенсії [PERSON] із збереженням показника 86% грошового забезпечення та провести виплату різниці та здійснити [PERSON] з 05.03.2019 р. виплату пенсії у 100% розмірі підвищення та провести виплату різниці. Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 з 01 січня 2020 року виплата пенсій, призначених згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це не спростовує факту того, що пенсійним органом до прийняття цієї постанови протиправно здійснювалась виплата пенсії позивачу не у розмірі 100% суми підвищення пенсії. Щодо задоволених судом першої інстанції вимог позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №159, колегія суддів зазначає наступне. Так, згідно зі ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" 19 жовтня 2000 року N 2050-III (далі по тексту - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок), №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно з п.3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: - пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); - соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Тобто, компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п.3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців. Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу. Отже, нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №159, оскільки такі вимоги спрямовані на майбутнє за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що право на отримання компенсації буде порушене відповідачем. Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 10.07.2018 р. по справі №404/6317/16-а, від 25.10.2018 р. по справі №420/1410/17, від 10.02.2020 р. по справі №134/87/16-а, від 23.12.2020 року по справі №807/1525/16, від 04.03.2021 року по справі №520/34/17, від 01.04.2021 року по справі №120/4555/18-а. При цьому щодо посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16 та від 30.09.2020 у справі №280/676/19, то колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №755/10947/17, відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду. Відповідно, з огляду на викладені вище висновки, доводи позивача в обґрунтування заявлених вимог про нарахування і виплату йому компенсації втрати частини доходу є необґрунтованими. Також, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для виплати недоплаченої основного розміру пенсії однією сумою з огляду на таке. Згідно зі ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII ( далі - Закон № 2262) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Таким чином, ст. 55 Закону № 2262, передбачає виплату недоплаченої пенсії однією сумою лише в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з власної вини. Між тим, ця норма не містять приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії, що утворилася з вини органу Пенсійного фонду, зокрема, внаслідок перерахунку за рішенням суду. Отже, спосіб виконання дій, які має вчинити суб`єкт владних повноважень за рішенням суду, не визначений у спірних відносинах нормативно. Належним виконанням судового рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. перерахувати та виплатити позивачу недоотриманої частини пенсії, буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення. Колегія суддів зауважує, що майнова вимога може вважатися "законними сподіваннями" у тому разі, якщо вона має достатнє підґрунтя в національному законодавства або у практиці національних судів, однак це не свідчить про те, що виплата таких коштів повинна бути здійснена однією сумою. З огляду на викладене та враховуючи вказані вище правові норми, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області здійснити виплату суми заборгованості недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою відсутні. Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплати [PERSON] суму недоплаченої частини пенсії однією сумою та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати компенсацію втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", зробив передчасні висновки. Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/22592/21, в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплати [PERSON] суму недоплаченої частини пенсії однією сумою та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати компенсацію втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial