Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Полтавській області, третя особа: інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 (м.Полтава) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, старший лейтенант поліції Касинець О.В. про визнання незаконною та скасування постанови. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2021 адміністративний задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №042477від 28.10.2021 винесену інспектором Інспектора СРПП ВП №2 Полтавського РУП, ГУНП в Полтавській області ст. лейтенантом поліції Касинем Олегом Володимировичем про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП - скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також, додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24.12.2021 задоволено заяву представника позивача Гирі В.М. про ухвалення додаткового рішення по справі. Доповнено резолютивну частину рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2021 по справі № 545/3568/21 абзацом наступного змісту: стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь [PERSON] судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу (оплата послуг адвоката) у розмірі 9500,00 грн. Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заявлене відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 9500,00 грн. не співмірне розміру адміністративного стягнення у вигляді штрафу 850 грн., до якого притягнуто позивача оскаржуваною постановою. Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що суд першої інстанції вірно врахував значення справи для сторін, оскільки позивачем надані належні та допустимі докази понесених витрат на правову допомогу. При цьому відповідачем не надано доказів необхідності зменшення розміру суми гонорару адвоката. Зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, відтак є такими, що не підлягають задоволенню. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання \~повідомлені своєчасно та належним чином. До Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України). Відповідно до положень ч. 4\~ ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст.134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Матеріалами справи встановлено, що позивачем укладено договір про надання правничої допомоги від 08.11.2021 з адвокатом Тереховським Д.О. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору зазначено, що його предметом є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених прав, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, в тому числі по супроводженню та представництву інтересів клієнта, в тому числі надання правової допомоги щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАБ №042477від 28.10.2021. Відповідно до п.4.2 вказаного договору гонорар адвоката визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо. Сторони складають акт виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких адвокату сплачується гонорар. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) за Договором про надання правової допомоги від 08.11.2021, надані наступні послуги: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини по оскарженню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, формування правової позиції, консультація клієнта, ознайомлення з постановою та доказами по справі, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), збір документів для справи - 1 година 500 грн., складання адміністративного позову, формування додатків 4 години - 4200,00 грн.; складання та подання до суду заяви про долучення доказів до матеріалів справи 1 год. - 700 грн., участь в судовому засіданні 01.12.2021 - 1500,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн., \~складання та подання до суду промови судових дебатів 3 години - 2100,00 грн. Роботи виконані на суму 9500,00 грн. Відповідно до квитанції № 5 від 21.12.2021 адвокатом Тереховським Д.О. прийнято від [PERSON] гонорар у розмірі 9500,00 грн. Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Колегія суддів зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначені норми (ст.ст. 134, 139) введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 23.04.2019 по справі №826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial