Рішення адміністративного суду від 2024-01-15 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Наталіт" звернулось до суду з адміністративним позовом у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області Рішення № 1791654/39436026 від 03.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №89 від 13.07.2020, Рішення № 1791655/39436026 від 03.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №92 від 17.07.2020, Рішення № 1802731/39436026 від 05.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №95 від 02.07.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №89 від 13.07.2020, податкову накладну №92 від 17.07.2020, податкову накладну №95 від 02.07.2020 датою фактичного їх надходження. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" залишено без задоволення. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати, рішення суду та прийняти нову постанову якою позов задовольнити у повному обсязі. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" до Головнеого управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року скасовано та прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено. Крім того, вирішено питання щодо розподілу судових витрат щодо сплати судового збору в розмірі 11561,00грн. До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява, у якій позивач просить вирішити питання щодо відшкодування понесених судових витрат із сплати судового збору в розмірі 4 204,00 грн, а також витрати понесені на правову допомогу в розмірі 2 000,00грн. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. За приписами статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, шо при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У відповідності до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Як вбачається з матеріалів справи апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 9459,00грн згідно платіжного доручення № 442 від 08.12.20 та судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2102,00 грн відповідно до платіжного доручення №342 від 11.08.2020р., відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 11561,00грн. Вказана сума витрат понесених позивачем із сплати судового збору стягнута на його користь постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року. Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що дійсно, при поданні позовної позивачем судовий збір сплачено двома платежами, а саме в розмірі 2102,00 грн відповідно до платіжного доручення №342 від 11.08.2020р. та в розмірі 4204,00грн згідно платіжного доручення 20.08.2020 № 369, при цьому, питання щодо стягнення суми сплаченого судового збору в розмірі 4204,00 грн вирішено не було. З огляду на викладене, заява позивача щодо стягнення з відповідачів витрат понесених із сплати судового збору в розмірі 4204,00 грн підлягає задоволенню. Що ж стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат понесених на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн колегія суддів зазначає наступне. За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому за змістом частин п`ятої - сьомої статі 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. В підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи додано угоду адвоката від 07.08.2020 року, ордер на надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також платіжне доручення № 343 від 11.08.2020 року. Відповідно до умов угоди адвоката, адвокат бере на себе зобов`язання із надати правову допомогу у справі про визнання протиправними та скасування рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області Рішення № 1791654/39436026 від 03.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №89 від 13.07.2020, Рішення № 1791655/39436026 від 03.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №92 від 17.07.2020, Рішення № 1802731/39436026 від 05.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №95 від 02.07.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Для чого надано право виконувати всі без обмеження інші дії, необхідні для забезпечення інтересів клієнта. Пунктом 4 вказаної угоди також встановлено, що клієнт зобов`язаний сплатити гонорар відповідно до виставлено рахунку. Відповідно до змісту платіжного доручення, позивачем сплачено 2 000,00 грн за складання позову. До Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення де, як на підставу для відмови у задоволенні заяви вказується на відсутність доказів сплати саме 3 000,00грн витрат на професійну правову допомогу. Поряд із цим, як вбачається із змісту заяви про ухвалення додаткового рішення, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі саме 2000,00 грн, а докази понесення таких наявні в матеріалах справи. Таким чином, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов`язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вже зазначалось колегією суддів, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Поданий відповідачем відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення також містить міркування щодо неспівмірності заявленої суми із складністю справи. Вказується, що справа є не складною, а аналогічного змісту позови подавались уже в рамках інших адміністративних справ. Колегія суддів, з урахуванням наведених доводів відповідача вважає, що заявлена позивачем сума витрат понесених на правову допомогу в розмірі 2 000,00грн є цілком співмірною та об`єктивною, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Результат розгляду: granted