Рішення адміністративного суду від 2022-02-09 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~30.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнати бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка відповідно ст. 52 КАС України з 11.09.2020 року є правонаступником прокуратури Дніпропетровської області, щодо неналежного розрахунку з [PERSON] , а саме: - невиплати позивачу частини заробітної плати посадового окладу, визначеного ч. 3 ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру» за період з 01.07.2015 року по 14.05.2020 року протиправною; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнути з відповідача на користь відповідача матеріальну шкоду у розмірі 592458 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог [PERSON] працював в органах прокуратури України на різних прокурорсько-слідчих посадах з 08.08.1997 року по 14.05.2020\~ року. Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-УІІІ від 28.12.2014\~ (набрання чинності з 01.01.2015) внесено зміни до п. 26\~ розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру»\~ та визначено, що\~ стаття 81 Закону України «Про прокуратуру»\~ застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Окреме положення пункту 26\~ розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України\~ у частині, яка передбачає, що норми і положення\~ статті 81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року\~ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає\~ Конституції України\~ (є неконституційним) згідно з\~ Рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020 року\~ у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності\~ Конституції України\~ (конституційності) окремого положення пункту 26\~ розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України. Бездіяльністю прокуратури Дніпропетровської області (яка з 11.09.2020 року відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора №410 від 03.09.2020 року перейменована у Дніпропетровську обласну прокуратуру) порушено право власності на отримання заробітної плати у повному розмірі, гарантованої ч. 3\~ ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»,\~ ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись з рішенням суду першої інстанції \~позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] від 14.01.2019 року, [PERSON] працював в органах прокуратури України на різних прокурорсько-слідчих посадах з 08.08.1997 року по 14.05.2020 року, у тому числі: -\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 13.01.2015 року до 13.03.2017 року - на посадах прокурора та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області; -\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 14.03.2017 року до 09.08.2019\~ \~\~року на посадах прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України; -\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 13.08.2019 року до 14.05.2020 року - на посаді прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області. Наказом прокурора Дніпропетровської області №401к від 30.04.2020 року позивача було звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1\~ статті 51 Закону України «Про прокуратуру»\~ з 14.05.2020 року, із зазначенням в якості підстави рішення кадрової комісії №1. Позивач зазначає, що в період з липня 2015 року по травень 2020 року відповідачем позивачеві нараховувалась заробітна плата згідно\~ постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». Видатки, пов`язані з реалізацією цієї\~ постанови, здійснювалися\~ \~\~в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті на 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки для органів прокуратури. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказане стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про \~\~відсутність у відповідача правових підстав здійснення позивачу, прокурору регіональної прокуратури на той час, оплати праці у період як з 01.07.2015 року по 25.03.2020 року, так і з 26.03.2020 року по 14.05.2020 року, у інший спосіб, ніж встановлений\~ постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»\~ та п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, що виключає наявність бездіяльності відповідача щодо неналежного розрахунку та підстав для стягнення заробітної плати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені\~ \~\~\~\~Законом України №1697-VII. Згідно з приписами ч. 1, 2, 3, 7 та 9\~ \~\~\~\~ст.81 Закону України №1697-VII\~ \~\~\~\~що заробітна плата прокурора регулюється цим\~ \~\~\~\~Законом\~ \~\~\~\~та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених\~ \~\~\~\~законом, що запроваджується поетапно: з 01.07.2015 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2016 - 11 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2017 - 12 мінімальних заробітних плат. З 01.01.2017 по квітень 2019 року ч.3 ст.81 Закону України №1697-VII визначала, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: прокурора обласної прокуратури \~- 1,2. Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Стаття 89 Закону України №1697-VII\~ \~\~\~\~визначала, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України. Відповідно до\~ \~\~\~\~ст.90 Закону України №1697-VII, фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період. Частина 2\~ \~\~\~\~ст. 8 Закону України "Про оплату праці"\~ \~\~\~\~№108/95-ВР від 24.03.1995 (далі Закон України №108/95-ВР) встановлює, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною 3 цієї статті, та частиною 1 статті 10 цього\~ \~\~\~\~Закону. Відповідно до\~ \~\~\~\~статті 13 Закону України №108/95-ВР, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України у межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Пунктами 1, 2, 6\~ \~\~\~\~Постанови №505, затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5. Крім того, надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією\~ \~\~\~\~постановою\~ \~\~\~\~схем посадових окладів. Видатки, пов`язані з реалізацією\~ \~\~\~\~Постанови №505, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється у межах затвердженого фонду оплати праці. Згідно\~ \~ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Пункт 26 Розділу\~ \~\~\~\~VI\~ \~\~\~\~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції\~ \~\~\~\~Закону України №79-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин"\~ \~\~\~\~(набрали чинності з 01.01.2015) встановлював, що норми і положення ст.\~ \~\~\~\~81, ч. 16-18 ст.\~ \~\~\~\~86, п.13,\~ \~\~\~\~14\~ \~\~\~\~розділу\~ \~\~\~\~XIII "Перехідні положення" Закону України №1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Абзацом 3 п. 9 Прикінцевих положень Закону\~ \~України №80-VIII від 28.12.2014 \~"Про Державний бюджет України на 2015 рік"\~ \~\~\~\~(набрав чинності з 01.01.2015) установлено, що норми і положення ч. 2 ст.\~ \~\~\~\~33, ст.\~ \~81 Закону України №1697-VII (Голос України, №206 від 25.10.2014) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. За загальним правилом, конкуренція правових норм у часі повинна вирішуватися на користь норми, прийнятої пізніше, оскільки найновіше законодавство демонструє способи та форми правового регулювання, які на даний етап розвитку суспільства, на думку законодавця, є більш доцільними. Закон України №80-VIII від 28.12.2014 "Про Державний бюджет України на 2015 рік"\~ \~\~\~\~та\~ \~\~\~\~Закон України №79-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин"\~ \~\~\~\~прийняті пізніше\~ \~\~\~\~Закону України №1697-VII, а тому, норми і положення\~ \~\~\~\~Закону України "Про прокуратуру"\~ \~\~\~\~щодо заробітної плати прокурора застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не\~ \~ст. 81 цього Закону. Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено\~ \~\~\~\~Постановою № 505 (зі змінами). За приписами ч. 5\~ \~\~\~\~ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постановах від 04.11.2015 №21-1461, від 30.03.2016 № 21-271а16, від 13.07.2016 № 21-1488а16, а також аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №825/575/16, від 21.03.2018 №817/548/16, від 21.11.2018 № 808/2163/17, від 16.01.2019 №804/217/17, від 27.02.2019 №809/982/16, та №824/490/16 від 05.05.2020. Стосовно вимог за період з 26.03.2020 року по 14.05.2020 року, суд зазначає наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» 19.09.2019 року № 113-IX, який набрав чинності 25 вересня 2019 року та яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, частини 3, 4\~ ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»\~ викладена у такій редакції: «Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.» Таким чином, з 25 вересня 2019 року положення\~ ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»\~ встановлюють розміри посадових окладів прокурорів окружних та обласних прокуратур. Відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Відповідно до п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України". Наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 року № 351 днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02.01.2020 року. Наказом Офісу Генерального прокурора від 08.09.2020 року № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020 року. Отже, у період з 26.03.2020 року по 14.05.2020 року обласні та окружні прокуратури створені не були. Як було встановлено судом, наказом прокурора Дніпропетровської області №401к від 30.04.2020 року позивача було звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області. Таким чином, дія\~ статті 81 Закону України «Про прокуратуру»\~ у редакції дійсній у період з 26.03.2020 року по 14.05.2020 року не поширюється на прокурорів регіональних та місцевих прокуратур, оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з огляду на нарахування позивачу у спірний період заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу, визначеного\~ \~\~\~\~Постановою №505. Між тим, рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення міститься у ст.91 Закону України Про Конституційний Суд України від 13.07.2017 № 2136-VIII (далі Закон України №2136-VIII). Окрім цього, у ст.97 Закону України №2136-VIII визначено, що Конституційний Суд України у рішенні чи висновку може встановити порядок і строки їх виконання. Рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України. Тобто, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 28.01.2021 у справі № 560/703/20. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно доводів позивача з приводу того, що даний спір подано в порядку ч. 3 ст. 152 Конституції України, та є спором про відшкодування шкоди, заподіяної актом, який визнано неконституційним, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частиною третьою\~ статті 152 Конституції України\~ матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди врегульовано\~ статтею 22 ЦК України, за змістом якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття "збитки" включає в себе й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, про що обґрунтовано зазначено судами. Позивач, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що йому завдано шкоду у вигляді недоплаченої заробітної плати, що на думку позивача, і є збитками у вигляді упущеної вигоди. Велика Палата Верховного Суду в справі №686/23445/17 (постанова від 5 червня 2019 року), розглядаючи спір, який виник внаслідок визнання прийнятого Верховною Радою України неконституційного акта (закону), чим позивачу було завдано майнової шкоди у вигляді недоотриманої заробітної плати, зробила висновок, що такий спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства та зазначила, зокрема, таке. \~ «\~ \~\~\~\~У справі, що розглядається, позивач (обіймав посаду судді на час дії спірних правовідносин) у позовній заяві просив відшкодувати йому збитки, завдані прийняттям неконституційного акта, у вигляді недоплаченої заробітної плати за певний період у 2008 році та компенсації втрати її частини внаслідок несвоєчасної виплати, недоплаченого щомісячного грошового утримання за певний період у 2008 році та компенсації втрати його частини у зв`язку з несвоєчасною виплатою. Отже, предметом спору є стягнення збитків у вигляді неотриманої частини заробітної плати та щомісячного грошового утримання, які мали бути нараховані позивачу у 2008 році (січень - травень), коли він працював суддею, тобто перебував на публічній службі, а також стягнення компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою. З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір, який виник між сторонами у справі, стосується проходження позивачем публічної служби, до чого включається і виплата заробітної плати та щомісячного грошового утримання.» Такий висновок Великої Палати Верховного Суду, перш за все, зумовлений тим, що незважаючи на заявлені позивачем позовні вимоги, спір у справі виник щодо неотримання суддею частини заробітної плати та щомісячного грошового утримання, які мали бути йому нараховані, що є спором про проходження публічної служби відповідно до пункту 17 частини першої\~ статті 4 КАС України. Ураховуючи наведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду, а також незважаючи на намагання позивача перевести цей спір в площину деліктних правовідносин і відповідного нормативного регулювання, необхідно зазначити, що розглядуваний спір є спором щодо проходження публічної служби, який виник у зв`язку з виплатою позивачу (прокурору) заробітної плати у розмірі, меншому ніж він сподівався. \~ Обране позивачем обґрунтовування позовних вимог у спосіб, притаманний спорам про відшкодування шкоди з наведенням відповідного нормативного регулювання, не змінює суті спірних правовідносин, що виникли між сторонами в цій справі, і підстави їх виникнення, а отже не робить цей спір спором про відшкодування шкоди. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в \~постанові від 11.02.2021 року в адміністративній справі 120/2112/19-а. З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи \~апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Результат розгляду: denied