Рішення адміністративного суду від 2023-01-30 00:00:00+02

20.05.2022 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі Управління), просив: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 12.04.2022 №457/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції [PERSON] дисциплінарного стягнення - звільнення із служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 19.04.2022 №143 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції [PERSON] . поновити [PERSON] на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції; стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь [PERSON] заробіток за весь час вимушеного прогулу по день прийняття судом рішення у справі. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року позов задоволено. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах службового розслідування не міститься будь-яких даних та документів, які в свою чергу підтверджують можливість залучення працівниками Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради власних (цивільних) автомобілів для здійснення автопатруля разом із працівниками ГУНП у Волинській області. Суд першої інстанції вказав, що в матеріалах службового розслідування відсутня будь-яка інформації щодо періоду часу, з якого працівники Муніципальної варти Луцької міської ради заступають та закінчують автопатрулювання та чи міг гр. [PERSON] самостійно пересуватись по місту на власному автомобілі не під час здійснення патрулювання, враховуючи дію комендантської години. Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах службового розслідування відсутні фактичні підтвердження вказаних обставин, зокрема, хто був присутній у вказаний час та може підтвердити вказані дії [PERSON] , що в свою чергу може свідчить про суб`єктивне сприйняття [PERSON] вказаних обставин та проведення необ`єктивного, упередженого, без належної оцінки дійсних обставин службового розслідування. Суд першої інстанції вказав, також, що фактично висновок службового розслідування ґрунтується виключно на поясненнях [PERSON] , що, на думку суду першої інстанції, свідчить про поверхневе, без належного, повного та всебічного дослідження всіх обставин розслідування, що в свою чергу могло вплинути на встановлення наявності чи відсутності у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку. Суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч вимогам пункту 7 розділу V Порядку №893 збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок [PERSON] були здійснені без одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, щодо якого проводиться службове розслідування, тобто без пояснень позивача. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається зі змісту акта службового розслідування, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача більш м`якого дисциплінарного стягнення та не обґрунтовано належним чином необхідність застосування дисциплінарного стягнення, саме у вигляді звільнення зі служби. Отже, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку не знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на що спірні накази винесені відповідачем не в межах, не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від \~\~\~\~\~\~\~\~28 липня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем допущено порушення правил етичної поведінки поліцейського. Скаржник вказує, що факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння підтверджено, тоді як судом першої інстанції докази вини позивача не враховані та не досліджені. Скаржник зазначає, що [PERSON] неодноразово пропонувалось пройти медичний огляд з метою встановлення факту алкогольного сп`яніння, а також поїхати до медичного закладу, проте позивач відмовився. Скаржник вказує, що консультативний висновок спеціаліста від 10.04.2022 №185 не може бути доказом у справі, оскільки дослідження проведено після подій, що відбулись, тоді як огляд на стан сп`яніння повинен проводитись не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Скаржник зазначає, що позивачу було відомо про проведення відносно нього службового розслідування, у позивача відібрано пояснення. Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного дослідження усіх доказів у справі та без врахування всіх обставин у справі. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що в матеріалах службового розслідування не міститься будь-яких даних та документів, які в свою чергу підтверджують можливість залучення працівниками Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради власних (цивільних) автомобілів для здійснення автопатруля разом із працівниками ГУНП у Волинській області. Зазначає, що в матеріалах службового розслідування відсутні фактичні підтвердження вказаних обставин, зокрема, хто був присутній у вказаний час та може підтвердити вказані дії [PERSON] , що в свою чергу може свідчить про суб`єктивне сприйняття [PERSON] вказаних обставин та проведення необ`єктивного, упередженого, без належної оцінки дійсних обставин службового розслідування. Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, в період з 06.05.2021 по 19.04.2022 [PERSON] проходив службу у Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області. Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області «Про призначення та проведення службового розслідування» від 10.04.2022 №221 створено дисциплінарну комісію та наказано провести службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області, що мало місце 10.04.2022 о 02.11 поблизу РЦ «Промінь», що по пр.Грушевського, 2, м.Луцька, встановлення причин і умов його вчинення, вини, усунення виявлених можливих порушень та інших питань, відповідно до статтей 4, 14, 15 та 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII та

Результат розгляду: granted