Рішення адміністративного суду від 2022-06-20 00:00:00+03

в жовтні 2021 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдавто Груп» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205140/2021/000003/1 від 22.07.2021 та картки відмови у прийнятті митної декларації № UA205140/2021/00199 від 27.07.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2021 позивачем, з метою митного оформлення товару «сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки VOLVO, модель - FH, номер кузова 2015 року виготовлення», на митний пост «Луцьк» Волинської митниці подано митну декларацію відповідно до положень ст. 264 Митного кодексу України за № UA205140/2021/013122, а також передбачений МК України перелік документів, на підставі яких транспортний засіб був придбаний та ввезений на територію України, вартістю 13 500,00 Євро. Проте, уповноважений орган 27.07.2021 видав картку про відмову у прийнятті митної декларації № UА205140/2021/00199 на основі рішення про коригування митної вартості № UA205140/2021/000003/1 від 22.07.2021. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та склала 16 000,00 Євро. Внаслідок відмови митного органу в прийнятті митної декларації та винесення рішення про коригування митної вартості товарів позивачем надлишково було сплачене до Державного бюджету України ввізне мито. Позивач вважає, що оскаржувані картка відмови та рішення не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 22.07.2021 № UA205140/2021/000003/1. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Волинської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.07.2021 № UA 205140/2021/00199. Стягнуто з Волинської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Трейдавто Груп» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 540,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що оскільки декларантом не надано належних документів та не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару, митним органом правомірно відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства. При цьому, прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Вважає розмір визначеної до стягнення суми правничої допомоги надмірним, а також не належне підтвердження заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Поданий разом із заявою опис робіт не відповідає вимогам визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні». Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України. Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судом встановлено, що 01.07.2020 між ТзОВ «Трейдавто Груп» (покупець) та «АM TRAIDING S.R.O.» (продавець) укладено контракт № 02/07-20, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі та сідельні тягачі нові та вживані, мікроавтобуси та автобуси нові та вживані, спеціальну будівельну техніку нову та вживану, спеціальну сільськогосподарську техніку нові та бувші у використанні, човни, яхти та інші плавзасоби нові та бувші у використанні, кузови нові та вживані (далі - товар). Асортимент, кількість та ціни товару вказуються у інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Відповідно до пункту 3.1 контракту № 02/07-20 сторони погодили, що ціна кожної одиниці товару вказується в інвойсі, які складають невід`ємну частину контракту та формуються на умовах DAP згідно з правилами «Інкомтермс» в редакції 2010 року. На виконання вказаного пункту контракту сторони погодили вартість товару «сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки VOLVO, модель - FH, номер кузова 2015 року виготовлення», 13 500,00 Євро. 21.07.2021 декларант ТОВ «Трейдавто Груп» подало до Волинської митниці МД № UA 205140/2021/013122 для здійснення митного оформлення в режимі імпорту товару - сідельного тягача для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки VOLVO, модель - FH, номер кузова 2015 року виготовлення», на митний пост «Луцьк». При цьому, митна вартість товару була визначена за першим методом у сумі 86 492,88 грн., що становить 13 500,00 Євро. На підтвердження заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: рахунок-фактура (інвойс) № 5020210533 від 02.07.2021 року; сертифікат з перевезення (походження) товару № Е.5.891.671 від 08.07.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 07.04.2015 року; зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 02/07-20 від 01.07.2020 року; копія декларація країни відправлення № 21ВЕЕ0000056856295. Волинська митниця встановила, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також подані документи містять розбіжності, а саме: транспортний засіб придбано на підставі інвойсу від 02.07.2021 № 5020210533, згідно якої транспортний засіб було придбано в «АM TRAIDING S.R.O.» SLOVENIA за 13 500,00 євро. Однак, в технічному паспорті № [NUMBER] від 27.04.2015 в графі С зазначений власник транспортного засобу ASIKLAR1S ANTONIOS. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортною засобу. Також згідно декларацій країни відправлення № 21ВЕЕ000005656295 від 02.07.2021 гр. 15 «Країна відправлення» свідчить про іншу країну відправлення - ВЕ (Бельгія), відмінну від товаросупровідних документів. Відповідно до вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53 та ст.54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: декларацію країни відправлення Словенія; договір, угоду, контракт із третіми особами; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; платіжні документи., однак декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом № 22/07 від 22.07.2021, вказавши, що ціна визначена у рахунках-фактурах (інвойсах) включає в себе усі необхідні платежі, а тому декларант не повинен надавати ще якісь додаткові документи для підтвердження вартості страхування чи транспортування імпортованого транспортного засобу. Декларантом ТОВ «Трейдавто Груп» 22.07.2021 додатково надано виписку механізму формування ціни на експортовані товари від 07.02.2021 і лист-відмову щодо надання додаткових пояснень та документів, роз`яснивши, що ціна визначена у рахунках-фактурах (інвойсах) включає в себе усі необхідні платежі, а тому декларант не повинен надавати ще якісь додаткові документи для підтвердження вартості страхування чи транспортування імпортованого транспортного засобу. Оскільки подані документи у своїй сукупності не спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, вказане слугувало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а шляхом поетапного застосування митницею методів визначення митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від UA 205140/2021/000003/1 від 22.07.2021, де згідно з графою 30 вказаного рішення були виявлені наступні порушення: - транспортний засіб придбано на підставі Інвойсу від 02.07.2021 № 5020210533, згідно якої транспортний засіб було придбано «AM TRAIDING S.R.O.» SLOVENIA за 13 500 Євро, однак, в технічному паспорті № WN796640 від 27.04.2015 в графі С зазначений власник транспортного засобу AS1KLARIS ANTONIOS; - згідно декларації країни відправлення № 21ВЕЕ0000056856295 від 02.07.2021 гр 15 «Країна відправлення» свідчить про іншу країну відправлення(Бельгія), відмінну від товаросупровідних документів, а також було визначено митну вартість транспортного засобу в розмірі 16 000,00 Євро (замість 13 500,00 Євро, що була заявлена декларантом). Крім того, 27.07.2021 Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205140/2021/00199. Як зазначено у вказаній картці відмови, Волинська митниця відмовила у прийнятті митної декларації або документа, що її змінює з таких причин: у зв`язку з прийняттям рішення щодо коригування митної вартості товарів № 205140/2021/000003/1 від 22.07.2021. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 22.07.2021 № 205140/2021/000003/1. В подальшому, спірний транспортний засіб було випущено у вільний обіг за МД № UA 205140/2021/014639 від 22.07.2021. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для розмитнення товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до частини 1 - 3 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти. Згідно з частиною 1 - 3 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення згідно з частиною другою статті 53 МК України, а саме: рахунок-фактура (інвойс) № 5020210533 від 02.07.2021 року; сертифікат з перевезення (походження) товару № Е.5.891.671від 08.07.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 07.04.2015 року; зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 02/07-20 від 01.07.2020 року; копія декларація країни відправлення № 21ВЕЕ0000056856295, виписку формування ціни на експортовані товари від 02.07.2021, у яких вартість вказаного транспортного засобу визначена в розмірі 13 500,00 Євро. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем спростовано визначену позивачем ціну 13500,00 Євро спірного транспортного засобу, яку належними доказами підтвердив позивач, також відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України, а тому рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 22.07.2021 № UA205140/2021/000003/1 є неправомірним і таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 умов розрахунку контракту № 02/07-20 від 01.07.2020, укладеного між ТОВ «Трейдавто Груп» та «АM TRAIDING S.R.O.», розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах післяоплати. Тобто, на момент митного оформлення спірного транспортного засобу строк оплати не настав, а тому документи, що підтверджують оплату товару, не могли бути подані до митного оформлення, а таке проведено 03.12.2021 згідно платіжного доручення № 223, а, відтак, не могло подаватись митному органу раніше, що спростовує твердження як оплату за вказаним контрактом. Таким чином, суд першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, вірно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що митна вартість товару залежить від моменту його оплати чи створює розбіжності в товаро-супровідних документах. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити. Відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі - Угода про застосування статті VII ГААТ) ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання. Згідно зі статтею 7 Угоди про застосування статті VII ГААТ, якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статей 1 - 6 включно, митна вартість визначається з використанням обґрунтованих засобів, сумісних з принципами та загальними положеннями цієї Угоди й статті VII ГАТТ 1994 та на підставі даних, наявних у країні імпорту. Згідно з частиною першою статті 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. З оспореного рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 22.07.2021 № UA205140/2021/000003/1 вбачається, що у ньому зазначено про неможливість застосування методу 2а, 2б, 2в, 2г з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості, а тому митну вартість визначено за резервним методом. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано інформацію ЄАІС (МД № UA204020/2021/244515 від 02.07.2021). Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Суду першої та апеляційної інстанції не навів достатньо підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою. Щодо розбіжностей декларацій країни відправлення № 21ВЕЕ00000565з6295 від 02.07.2021 та інших товаросупровідних документів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у наданій декларації всі числові значення митної вартості узгоджуються з іншими товаросупровідними документи, відомості про відправника та отримувача відповідають саме цій зовнішньоекономічній операції, а тому легко ідентифікувати. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Щодо оскарження рішення суду в частині витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження понесених витрат, адвокатом позивачем Крючковим В.О. надано копію договору про надання правничої допомоги від 29.08.2019, рахунка-фактури від 13.10.2021 № 1-000000316, акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1-000000316 на суму 8 000,00 грн; квитанції від 18.10.2021 про оплату ТОВ «Трейдавто Груп» за надання правової допомоги коштів в сумі 8 000,00 грн та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу. Судом першої інстанції вірно взято до уваги, що дана справа є справою незначної складності, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 4 000,00 грн Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення. Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied