Рішення адміністративного суду від 2022-07-21 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Президента України, Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила: 1. Визнати завідомо протиправними дії та бездіяльність Офісу Президента України щодо: - створення перешкод для здійснення її прав і законних інтересів шляхом відмови листом від 21 жовтня 2020 р. №22/1-09/4974 Департаменту з розгляду звернень громадян Офісу Президента України зареєструвати та передати на розгляд її скаргу від 12.10.2020 р., що вона подала на електронну адресу ОПУ на ім`я Президента України як гаранта Конституції, та ненадання її відповіді на скаргу від 12.10.2020 р. з приводу тривалого невиконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 з трудових правовідносин (під одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою); - примушування її подати скаргу за посиланням у форматі, яким обмежено обсяг тексту звернення кількістю знаків та можливість подати додатки до звернення, що підтверджують підстави звернення; - переадресування її скарги від 14.10.2020 р. на ім`я Президента України як гаранта Конституції, на завідомо протиправну вимогу Офісу Президента України у скороченому вигляді без додатків до Міністерства юстиції, чию бездіяльність з невиконання рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 (під одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою) вона оскаржила. 2. Визнати завідомо протиправними дії та бездіяльність Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та заступника начальника цього управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень (УЗПВР) у Хмельницькій області Центрально - Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Бабина Михайла Анатолійовича щодо: - надсилання її завідомо протиправної, наданої з перевищенням повноважень, відписки від 26.10.2020 року за підписом начальника УЗПВР Бабина М.А., що має заголовок «Про розгляд звернення», з питання невиконання державою рішення Великої Палати ЄСПЛ "Бурмич та інші проти України"; - внесення відмітки в мапу порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень, що її звернення від 14.10.2020 року розглянуто, що вона подала у скороченому вигляді на вимогу Офісу Президента України за зазначеним посиланням; - протиправного неповернення до Міністерства юстиції її звернення від 14.10.2020 року з підстав відсутності повноважень розглядати її звернення від 14.10.2020 року, що вона подала у скороченому вигляді на вимогу Офісу Президента України; - фальсифікації у відписці ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) від 26.10.2020 р. дати її звернення з 14.І0.2020 р. на 15.10.2020 р., що вона подала у скороченому вигляді на вимогу ОПУ, та надання роз`яснення про непідвідомчість питань, ігноруючи, що її скарга надіслана до Президента України як гаранта Конституції. 3. Зобов`язати Офіс Президента України: - зареєструвати та передати за належністю її скаргу від 12.10.2020 р., що вона подала на електронну адресу Офісу Президента України, на ім`я Президента України як гаранта Конституції та надати її відповідь на скаргу від 12.10.2020 р. за підписом Президента України з приводу невиконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за її заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 з трудових правовідносин (під одним номером два рішення), виконання яких не забезпечено державою; - встановити строк один місяць для забезпечення державою/Президентом України як гарантом Конституції виконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, у якому троє рішень національних судів за моїми заявами під номерами: № 16010/14, №18094/15, №18094/15 одним номером два рішення, виконання яких не забезпечено державою. 4. Зобов`язати Центрально-Західне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видалити відмітку «Розглянуто» з мати порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень за посиланням щодо її звернення від 14.10.2020 року, що вона подала у скороченому вигляді на вимогу Офісу Президента України за зазначеним посиланням. 5 Стягнути з Офісу Президента України 700 000 гривень моральної шкоди згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяної завідомо протиправними діями і бездіяльністю. 6. Стягнути з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 700 000 гривень моральної шкоди згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяної завідомо протиправними діями і бездіяльністю. 7. У разі задоволення позову прошу суд відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання держави в особі Президента України/ Міністерства юстиції України подати звіт про виконання цього рішення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково: - визнано дії Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) протиправними щодо направлення звернення [PERSON] на розгляд Бабину М.А. - заступнику начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області, щодо внесення відмітки в мапу порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень, що звернення [PERSON] від 14.10.2020 року "Розглянуто", а також не повернення до Міністерства юстиції звернення [PERSON] від 14.10.2020 року з підстав відсутності повноважень розглядати це звернення; - зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видалити відмітку "Розглянуто" з мапи порталу, на якому ведеться облік розгляду звернень щодо звернення [PERSON] від 14.10.2020 року; - зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повернути до Міністерства юстиції України звернення [PERSON] від 14.10.2020 року для розгляду компетентним органом; - стягнуто з Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 5000,00грн (п`ять тисяч грн.) моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Не погодившись із прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову повністю. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. В судовому засіданні представниця позивачки підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її. Представник Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даної явки сторін. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2020 року позивачка звернулася зі скаргою до Президента України, як гаранта Конституції України, в електронному форматі на електронну адресу Офісу Президента "vidkrytist@apu.gov.ua" щодо тривалого невиконання державою Україна рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 р. №46852/13 та ін., яким постановлено, що зазначені п`ять заяв та 12143 заяви, наведені в додатках І і II до цього рішення, мають розглядатись відповідно до зобов`язань, які випливають із пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. В той же день [PERSON] отримала на свою електронну адресу лист від Управління доступу до публічної інформації Офісу Президента, в якому зазначалось про те, що електронна адреса "vidkrytist@apu.gov.ua" призначена лише для подання письмових запитів на інформацію. Позивачці роз`яснено про те, що електронні звернення громадян в Офісі Президента \~приймаються шляхом заповнення відповідної електронної форми на сторінці "Звернення громадян" Офіційного інтернет-представництва Президента України. 14 жовтня 2020 року [PERSON] \~направила \~до Офісу Президента скаргу шляхом заповнення запропонованої електронної форми звернення. \~\~ Згідно з інформацією державної установи «Урядовий контактний центр» звернення [PERSON] до Президента України від 14 жовтня 2020 року реєстр. № 31-11411292 надійшло на веб-сайт Центру та стосувалося виконання рішення Європейського суду з прав людини. Дане звернення направлене Центром за допомогою програмно-технічного комплексу Єдиної системи опрацювання звернень до Офісу Президента України наступного дня - 15 жовтня 2020 року о 10:27 год. Офісом Президента України звернення направлене для розгляду по суті до Міністерства юстиції України 15 жовтня 2020 року в 14:39 год. 15 жовтня 2020 року через Єдину систему опрацювання звернень до Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшло звернення-скарга [PERSON] , яке зареєстроване за №31-11411292 від 14 жовтня 2020 року. Згідно з реєстраційною карткою звернень Урядовим контактним центром змінено виконавця звернення з Міністерства юстиції України на Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було скеровано звернення-скаргу [PERSON] на розгляд [PERSON] \~- заступнику начальника Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області. 26 жовтня 2020 року позивачка отримала на свою електронну адресу лист № 3-783/4/11-21/32/ з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за підписом заступника начальника управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Бабина М.А. У листі позивачку повідомлено, що її звернення від 14.10.2020 року отримане на Урядовій гарячій лінії щодо виконання рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України», розглянуто і в межах компетенції зазначено, що на виконанні в органах державної виконавчої служби у Хмельницькій області станом на 19.10.2020 вказане рішення не перебувало і не перебуває, а також надано роз`яснення, що виконання рішень ЄСПЛ не підвідомчі Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області. Вважаючи такі дії та бездіяльність відповідачів \~протиправними позивачка звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що звернення позивачки було правомірно та відповідно до Закону № 393/96-ВР направлено за належністю до компетентного органу, оскільки вирішення зазначеного питання не належить до повноважень Президента України чи створених ним консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів і служб. Відтак, суд дійшов висновку, що скарга позивачки підлягала розгляду Міністерством юстиції України. Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Законом України "Про звернення громадян" (далі - \~Закон № 393/96-ВР). Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 цього Закону визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Водночас, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Згідно з обставинами справи [PERSON] надіслала до Офісу Президента скарги на бездіяльність відповідного суб`єкта владних повноважень, яка полягає у тривалому невиконання державою Україна рішення Великої Палати ЄСПЛ «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 р. №46852/13 та ін. Указом Президента України від 20 червня 2019 року № 417/2019 «Питання забезпечення діяльності Президента України» створено Офіс Президента України, який діє на основі Положення про Офіс Президента України, затвердженого Указом Президента України від 25 червня 2019 року № 436 (далі - Положення). Пунктом 1 Положення встановлено, що Офіс Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28частини першої статті 106 Конституції України. Згідно з положеннями підпункту 22 пункту 4 Положення Офіс Президента України, відповідно до покладених на нього завдань, організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем. В Україні процедура виконання рішень Європейського суду з прав людини на національному рівні регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року та іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Згідно зі ст.2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - ЗУ №3477-IV) порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV підлягають виконанню: рішення Європейського Суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень Європейського Суду з прав людини" Відповідно до ст. 1 Закону №3477-IV \~виконанням Рішення є: а) виплата Стягувачеві відшкодування та \~вжиття додаткових заходів \~індивідуального \~характеру; \~б) \~вжиття \~заходів загального характеру; Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 784 від 31 травня 2006 року «Про заходи реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» представництво \~України \~в \~Європейському суді з прав людини, координація \~\~виконання \~\~його \~рішень \~та \~інформування \~про \~хід \~виконання \~рішень \~Європейського \~суду \~з прав людини у справах, в яких \~Україна \~є \~стороною, здійснюються \~Міністерством юстиції в установленому порядку через Уповноваженого у справах Європейського суду \~з прав людини. Відповідно до ст. 5 Закону протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає стислий виклад рішення стягувачеві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб`єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено Рішення. Положеннями ст. 7 Закону №3477-IV встановлено, що протягом \~десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про \~набуття \~Рішенням \~статусу \~остаточного Орган представництва: \~ а) надсилає Стягувачеві \~повідомлення \~з \~роз`ясненням \~його права \~подати \~до \~державної \~виконавчої \~служби заяву про виплату відшкодування, \~в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти \~України, \~яким \~визнано \~порушення \~Конвенції, оригінальний \~текст \~і \~переклад \~резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний \~\~текст \~\~і \~переклад \~рішення \~Суду \~щодо \~дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти \~\~України. \~Автентичність \~перекладу \~засвідчується \~Органом представництва. \~ Державна \~\~виконавча \~\~служба \~упродовж \~десяти \~днів \~з \~дня надходження документів, \~зазначених у \~пункті \~"б" \~цієї \~частини, відкриває \~виконавче провадження. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства встановлено, що Міністерство юстиції України є тим суб`єктом владних повноважень (державним органом), на який покладено обов`язок здійснювати координацію виконання \~\~рішень \~ЄСПЛ та \~інформування \~про \~хід \~виконання \~рішень \~ЄСПЛ, в яких \~Україна \~є \~стороною. Покликаючись на тривале невиконання рішення ЄСПЛ, [PERSON] в межах наданого їй ЗУ "Про звернення громадян " правом, звернулась до Президента України з вказаною вище скаргою на бездіяльність відповідного органу державної влади. Водночас, \~без урахування вимог положень ч.4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" Офісом Президента \~скаргу [PERSON] скеровано до розгляду по суті до Міністерства юстиції України, яким в подальшому скеровано звернення-скаргу до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Встановивши вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що скарга позивачки підлягала розгляду Міністерством юстиції України та у підсумку правильно направлена до територіального органу Міністерства юстиції для розгляду та надання відповіді. Твердження відповідача про те, що рішення про перенаправлення звернення приймалось в автоматичному режимі, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки організація процесу \~автоматизації опрацювання звернень/скарг громадян не може суперечити вимогам ЗУ "Про звернення громадян " та не \~може мати наслідком порушення конституційного права громадян на належний розгляд їх звернень/скарг. \~ Відповідно до положень ст. 19 ЗУ "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дії Офісу Президента щодо неналежного розгляду звернення-скарги [PERSON] від 12.10.2020 та від 14.10.2020 \~є протиправними, оскільки порушують вимоги ч.4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян". Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Враховуючи встановлені судом порушення, допущені щодо розгляду звернень позивачки, без урахування його змісту, на думку колегії суддів, ефективним способом захисту порушених прав [PERSON] в даному випадку є зобов`язання Офісу Президента України прийняти та розглянути звернення-скаргу [PERSON] від 12.10.2020 та від 14.10.2020 у спосіб та в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовної вимоги \~встановити строк один місяць для забезпечення державою/Президентом України як гарантом Конституції виконання державою рішення Великої палати ЄСПЛ Україна «Бурмич та інші проти України», №46852/13 від 12 жовтня 2017 року, оскільки строки виконання державою Україна рішень ЄСПЛ передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», тому підстави для встановлення судом додаткових термінів щодо виконання рішення відсутні. Щодо вимог апеляційної скарги про відшкодування моральної \~шкоди в розмірі 1 395 000 грн. колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, експертні висновки тощо. Безспірно, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають психологічне напруження, розчарування та незручності, негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, вагомості наслідків. Саме тому, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено обґрунтованості моральної шкоди в розмірі 1 395 000 грн, оскільки вербальні покликання на те, що протиправні дії відповідачів \~викликали у неї негативні зміни в житті не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами. Самий лише факт порушення прав позивачки не може слугувати безспірною підставою для стягнення моральної шкоди. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в цій частині. Таким чином, висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції \~скасувати в \~частині відмови в задоволенні позовних вимог, заявлених до Офісу Президента України. Відповідно до\~ \~статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~

Результат розгляду: partial