Рішення адміністративного суду від 2022-06-15 00:00:00+03

08.10.2021р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій про визнання протиправним та скасування рішення №083850008467 від 07 квітня 2021 року та від 28 квітня 2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; \~зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати з 07 квітня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року. Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону № 1788-XII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах . Отже, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09 липня 2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03 жовтня 2017.року. Відносно позивачки, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, та 58 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу статті 69 Закону України Про Конституційний Суд України позивачка вважає, що мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Рішенням \~Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. На вказане рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити \~позов. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції зроблено висновки про протиправне не зарахування пенсійним органом позивачу до пільгового стажу період роботи з 10 січня 2013 року по 30 листопада 2018 року та з 01 грудня 2018 року по 07 квітня 2021 року, оскільки такий стаж підтверджується відповідними довідками, проте не враховано норми ст. 12 та ст. 13 \~Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки у позивача відсутність пільговий стаж 10 років, а у разі зменшення пенсійного віку при недостатності пільгового стажу, позивач не досяг віку при якому можливо призначити пенсію. В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач - [PERSON] [INFO] 07 квітня 2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши необхідні документи, які підтверджують періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за Списком №2, так як з 17 листопада 2020 року досягла 51 річного віку. Позивачем до заяви про призначення пенсії, а також до матеріалів справи надано довідки: від 15 серпня 2013 року № 60, видану ДП «Укрвуглеякість», про період роботи з 21 квітня 2003 року по 09 липня 2003 року та з 01 листопада 2011 року по 03 січня 2013року; від 31 березня 2021 року № 8, видану ПРАТ «Запоріжкокс», про період роботи з 10 січня 2013 року по30 листопада 2018 року; від 29 березня 2021 року № 185, видану ПАТ «Запоріжсталь», про період роботи з 01 грудня 2018 року по теперішній час (07 квітня 2021 року). За результатами звернення позивача, відділом з питань призначення пенсій було прийнято рішення №083850008467 від 28 квітня 2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком № 2. Таким рішенням визнаний загальний страховий стаж позивача 35р., 01 місяць 06 днів. Пільговий за Списком №2 - 07р. 03 місяці 13 днів. З підстав відсутності зазначення нормативного акту за яким іде пільгове обчислення та відсутності доказів атестації за поданими довідками відмовлено у зарахування до пільгового стажу про період роботи з 21 квітня 2003 року по 09 липня 2003 року та з 01 листопада 2011 року по 03 січня 2013року ДП «Укрвуглеякість», ПРАТ «Запоріжкокс» з 10 січня 2013 року по30 листопада 2018 року; ПАТ «Запоріжсталь» з 01 грудня 2018 року по теперішній час (07 квітня 2021 року). Не погоджуючись із такою відмовою (рішенням), позивач звернувся до суду із даним позовом. Суд першої інстанції встановив, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до пільгового стажу \~періоди роботи з 10 січня 2013 року по 30 листопада 2018 року та з 01 грудня 2018 року по 07 квітня 2021 року, оскільки такий стаж підтверджується відповідними довідками. Однак станом на 07 квітня 2021 року пільговий стаж позивачки становить 9 років та 7 місяців, що не відповідає вимогам пункту б) статті 13 Закону № 1788-ХІІ, відмовив у задоволенні позову, оскільки станом на час звернення позивача до пенсійного фонду про призначення їй пільгової пенсії відсутній пільговий стаж у кількості 10 років відповідно. Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку. В Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VIII) та частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148-VІІІ). 03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII, яким, зокрема доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: "працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах…..(....) За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу ….(...) з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок….(...). Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, \~жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи(...).". За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ загальний страховий (трудовий) стаж необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення). Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: "працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам". Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінкам \~після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 сформовано правовий висновок, згідно із яким оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України"). Також у цій постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що в її постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) вона сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Аналогічні \~правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 18.02.2022р. справа №360/4639/20. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV. Таким чином підлягають застосування наступні норми законодавства для вирішення спору. Відповідно до ст. 12 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за віком мають (…) жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Відповідно до п. б) ст. 13 Закону № 1788-ХІІ па пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: (…) жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам. При цьому колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палата Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а, згідно з яким, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Як свідчать встановлені обставини справи, та не спростовується сторонами, \~позивач має \~загальний страховий стаж 35 років 01 місяць 06 днів. Відповідачем визнається \~пільговий стаж позивача за Списком №2 - 07 років 03 місяці 13 днів. Відповідач у спірному рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №2 з підстав відсутності зазначення нормативного акту за яким іде пільгове обчислення та відсутності доказів атестації за поданими довідками відмовлено у зарахування позивачу до пільгового стажу наступні періоди роботи: з 21 квітня 2003 року по 09 липня 2003 року та з 01 листопада 2011 року по 03 січня 2013року ДП «Укрвуглеякість», ПРАТ «Запоріжкокс» з 10 січня 2013 року по30 листопада 2018 року; ПАТ «Запоріжсталь» з 01 грудня 2018 року по теперішній час (07 квітня 2021 року). Проте такі висновки відповідача є помилковими, з урахуванням правових позицій суду касаційної інстанції з питання атестації робочих місць, та встановлення і судом першої інстанції, що на підставі наданих довідок позивачем, станом на 07 квітня 2021 року пільговий стаж [PERSON] \~становить 9 років та 7 місяців, з чим погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції. Таким чином позивач має право на пільгову пенсію за Списком №2 \~з урахуванням ст. 12, ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, а саме працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам, а саме, з урахуванням даного спору, (55 років 4 роки (9 років пільгового стажу позивача:2) = 51 рік. Саме на час звернення до відповідача позивач досягла віку 51 рік. За такого правового регулювання та встановлених обставин, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 та у справі № 520/15025/16-а, відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, є протиправною, у зв`язку із чим суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Позов підлягає задоволенню частково, оскільки матеріали справи не містять рішення відповідача від 07.04.2021р. про відмову у призначенні пенсії, а наявне від 28.04.2021р. №083850008467, \~проте такі вимоги не вплинули на вирішення спору, оскільки оскаржене саме і таке рішення. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України. Так позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 908,00грн, за подання апеляційної скарги 1362,00грн., усього 2270,00грн. Така сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial