Рішення адміністративного суду від 2022-07-14 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~І. ОПИСОВА ЧАСТИНА [PERSON] звернувся із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича від 02.05.2022 №67673618 про повернення виконавчого документа стягувачу з примусового виконання виконавчого листа №22449/2021, виданого 25.11.2021 Волинським окружним адміністративним судом. Рішенням \~Волинського окружного адміністративного суду \~від 25 травня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича від 02 травня 2022 року ВП №67673618 про повернення виконавчого документа стягувачу. Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок). Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач \~звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги \~вказує, що судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На підтвердження доводів апеляційної скарги \~вказує, що у Відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження №67673618 з примусового виконання виконавчого листа №22449/2021, виданого 25 листопада 2021 року Волинським окружним адміністративним (постанова про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2021 року). На постанову про відкриття виконавчого провадження ГУ ПФУ у Волинській області (боржник) повідомило про те, що [PERSON] з 01.04.2019 проведено перерахунок та виплату пенсії за вислугу років; перерахований розмір пенсії у сумі 8874,76 грн. виплачується з 01 січня 2022 року, а заборгованість у сумі 141297,36 грн. буде виплачуватись в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Відповідно до положень\~ Бюджетного кодексу України\~ (далі -\~ БК України) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відсутність бюджетних призначень є тією обставиною, яка не дозволяє виконати рішення у повному обсязі. Таким чином, на думку апелянта, відсутні підстави стверджувати про те, що державним виконавцем не виконано рішення не у повному обсязі з його вини, фактично виплата заборгованості позивачу не здійснена з підстав відсутності бюджетного фінансування. Позивач \~подав відзив \~на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. \~Просив слухати апеляційну скаргу за його відсутності. Про розгляд апеляційної \~скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду \~на електронну адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало клопотання про слухання апеляційної скарги за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направляв. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в матеріалах виконавчого провадження, крім листа ГУ ПФУ у Волинській області, відсутні будь-які документи, які б вказували на відсутність фінансового ресурсу для виплати [PERSON] заборгованості, нарахованої за рішенням суду, то постанова держаного виконавця не може вважатися мотивованою та обґрунтованою і не дає підстав погодитися із відповідачем, що відсутні підстави для вжиття заходів примусового виконання рішення суду. ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що\~ 25 листопада 2021 року Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №22449/2021\~ на виконання рішення цього суду від 18 жовтня 2021 року у справі №140/9603/21, яке набрало законної сили 18 листопада 2021 року, в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01.04.2019 [PERSON] перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідки від 01 липня 2021 року №ХА18395 про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським обласним центром комплектування та соціальної підтримки. 26 листопада 2021 року державним виконавцем Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67673618, а 02 травня 2022 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України\~ про виконавче провадження. У цій постанові державний виконавець зазначив, що на постанову про відкриття виконавчого провадження ГУ\~ ПФУ у Волинській області повідомило про проведення [PERSON] перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідки від 13 серпня 2021 року №ХА18395 про розмір грошового забезпечення; перерахований розмір пенсії у сумі\~ 8874,76 грн. виплачується з 01 січня 2022 року, а заборгованість у сумі 141297,36 грн. буде виплачуватись в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Враховуючи відсутність фінансового ресурсу територіальний орган Пенсійного фонду України не має можливості провести виплату нарахованих коштів. Вважаючи протиправною вказану вище постанову, позивач звернувся до суду з цим позовом. ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке. Статтею 129-1 Конституції України\~ визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі\~ статтею 370 КАС України\~ судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Частинами 2, 4\~ статті 372 КАС України\~ передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає\~ Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»\~ (далі - Закон № 1404-VIII). Відповідно до\~ статті 1 Закону № 1404-VІІІ\~ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~ Конституцією України, цим\~ Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~ Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~ Закону\~ підлягають примусовому виконанню. Частиною 1\~ статті 3 Закону № 1404-VIII\~ передбачено, що відповідно до цього\~ Закону\~ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених\~ законом\~ випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених\~ законом\~ або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим\~ Законом\~ випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються\~ Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»\~ (частина 1\~ статті 5 Закону № 1403-VIII). Частиною 1\~ статті 18 Закону № 1404-VIII\~ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим\~ Законом\~ заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2\~ статті 18 Закону № 1404-VIII). Згідно з частиною 1\~ статті 26 Закону № 1404-VIII\~ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у\~ статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Частиною шостою\~ статті 26 Закону № 1404-VIII\~ визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). Згідно з частинами 1, 2\~ статті 63 Закону № 1404-VIII\~ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою\~ статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Пунктом 9 частини першої\~ статті 37 Закону № 1404-VIII\~ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо\~ законом\~ встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. За правилами частини 5 вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених\~ статтею 12 цього Закону Учасниками справи не заперечується той факт, що рішення суду від 18.10.2021 року у справі №140/9603/21 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01.04.2019 [PERSON] перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідки від 01 липня 2021 року №ХА18395 про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським обласним центром комплектування та соціальної підтримки, виконане частково. Невиконання рішення суду мотивоване відсутністю бюджетних коштів. За правовим регулюванням ст.\~ 23,\~ 116 Бюджетного кодексу України\~ будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Колегія суддів погоджується, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України. Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що приймаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.05.2022 року №67673618, на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №0300-0307-8/468 від 06.01.2022 року державним виконавцем зроблено висновок про наявність обставин, які виключають можливість вчинення державним виконавцем виконавчих дій в порядку статей\~ 63,\~ 75 Закону №1404-VIII, якими визначено умови і порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, та встановлена відповідальність за невиконання таких рішень. Фактично державний виконавець без будь яких належних доказів, які б містили інформацію щодо бюджетних призначень, прийняв позицію боржника про те, що бюджетних асигнувань для нарахування та виплати позивачу заборгованості з виплати перерахованої пенсії недостатньо і дійшов висновку, що застосування заходів, передбачених\~ Законом №1404-VIII, буде не результативним. Крім того, спірна постанова не містить жодного обґрунтування наявності підстав для повернення виконавчого документа, з якими пункт 9 частини першої\~ статті 37 Закону № 1404-VIII\~ пов`язує можливість повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначена норма права передбачає існування декількох обставин, як умову її застосування. Проте постанова відповідача не містить обґрунтування жодної з них, як правильно зазначив і суд першої інстанції. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки в матеріалах виконавчого провадження, крім листа ГУ ПФУ у Волинській області, відсутні будь-які документи, які б вказували на відсутність фінансового ресурсу для виплати стягувачу заборгованості, нарахованої за рішенням суду, то постанова держаного виконавця не може вважатися мотивованою та обґрунтованою і не дає підстав погодитися з відповідачем, що відсутні підстави для вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Крім цього, колегія суддів зазначає, що сам факт неможливості виконати рішення суду боржником, у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування, не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу. Також обставина, що державним виконавцем встановлено новий строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не може слугувати підставою для підтвердження правомірності оскарженої постанови відповідача, оскільки це буде суперечити принципу обов`язковості судових рішень, згоду на яке надано у встановленому\~ законом\~ порядку. За наслідками прийняття оскарженої постанови державного виконавця рішення суду залишилось невиконаним в повному обсязі, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 287/1/17-а та від 22.08.2019 року у справі № 1140/3479/18. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 року у справі № 619/562/18 належним доказом вжиття усіх передбачених\~ законом\~ заходів з примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на\~ статтю 129-1 Конституції України. Відкривши 26.11.2021 року виконавче провадження ВП №67673618, державний виконавець був зобов`язаний вчинити, передбачені\~ Законом України «Про виконавче провадження», дії, спрямовані на примусове виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 140/9603/21 на підставі виконавчого листа від 25.11.2021 року №22449/2021. Відсутність бюджетних коштів, що, як зазначалось вище, не може бути причиною невиконання судового рішення, яке набрало законної сили. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення пункту 9 частини 1\~ статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником у виконавчому провадженні є державний орган, діяльність якого не пов`язана з отриманням прибутку, що виключає можливість наявності права власності на майно, на яке, у тому числі, може бути звернуто стягнення. З огляду на те, що\~ Законом № 1404-VIII\~ примусове виконання рішень покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців), повернення стягувачу виконавчого листа без виконання його з причин, наведених у спірній постанові (відсутність бюджетного фінансування) та підстав - пункт 9 частини 1\~ статті 37 Закону № 1404-VIII, не може вважатись правомірним. Колегія суддів вважає, що постанова про повернення виконавчого документу без виконання порушує права позивача, як стягувача, відновлення яких має бути здійснено шляхом її скасування. З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: denied