Рішення адміністративного суду від 2022-10-24 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка \~не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина [NUMBER] , в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка полягає у не оформленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подання та документів для призначення пенсії за вислугу років [PERSON] відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1 та пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; - зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подання та документів для призначення пенсії за вислугу років [PERSON] відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. за №3-1 та пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови [PERSON] в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи, необхідні для призначення пенсії [PERSON] за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В задоволенні решти позовних вимог відмолено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.08.2021 №299-ОС "Про особовий склад" позивача виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважається 04.08.2021. Вислуга років станом на 04.08.2021 становить: календарна військова - 14 років 00 місяців 06 днів; пільгова військова - 11 років 02 місяців 00 днів; загальна військова - 25 років 02 місяців 06 днів. Позивач звернувся до військової частини [NUMBER] з заявою щодо підготовки та направлення до уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби України подання про призначення пенсії за вислугу років та документів відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1) та пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ. Листом [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 27.08.2021 №12/М-84/4885 позивача повідомлено про те, що документи щодо призначення пенсії не оформлювалися і не направлялися до уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби України у зв`язку з відсутністю підстав. Зазначено, що період служби, зарахований позивачу на пільгових умовах відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ, не може бути зарахований до календарної вислуги років, яка дає право на отримання пенсії. Позивач звернувся з заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подання про призначення пенсії та необхідні документи для призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до Порядку №3-1 та на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ. Листом від 25.10.2021 №115/М-13021-7708 Адміністрацією Державної прикордонної служби України відмовлено в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подання про призначення пенсії за вислугу років, оскільки відсутня вислуга років у календарному обчисленні, яка необхідна для набуття права на пенсію. Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що на дату звільнення 04.08.2021 позивач мав вислугу більше 25 календарних років, а саме 25 років 02 місяців 06 днів. Вислуга років позивача з врахуванням пільгового стажу військової служби становить більше 25 календарних років, у зв`язку з чим позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно до пункту "а" 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення. Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Постанова №393). Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а дійшов наступного висновку: "...основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…". При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17. Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Постановою №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить. Статтею 1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи. Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги. Передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). В свою чергу, встановлені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно з зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ. Таким чином, в цілях Закону №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладену у постановах від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, та від 21.10.2021 у справі №620/940/19, зокрема про те, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови №393. Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г, від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16, від 16 січня \~2019 року у справі № 757/31606/15-ц, колегія суддів вважає, що правовідносини у справі, що розглядається, так і у справах №480/4241/18 та №620/940/19 є подібними, оскільки у цих справах однаковими є: - предмет спору: право особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 2262-XII, враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту; - підстави позову: відмова у зарахуванні пільгового стажу для призначення спірної пенсії внаслідок відсутності календарної вислуги років; - суб`єктний склад правовідносин: позивачі є особами, право на пенсію яких урегульовано Законом №2262-XII, та які мають пільгову вислугу років, що обраховується відповідно до підзаконних нормативно-правових актів; відповідачі - це органи, які передають документи для призначення пенсії у відповідне управління Пенсійного фонду України чи сам пенсійний орган, однак в будь-якому випадку відповідачем є суб`єкт владних повноважень, що заперечує право позивача на відповідний вид пенсії внаслідок відсутності необхідної календарної вислуги років; - норми права, що застосовуються - статті 12, 17 Закону №2262-XII. Враховуючи наведене, період часу 11 років 02 місяців 00 днів (пільгова вислуга) є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до "вислуги років", яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постанови № 93, разом із визначеним періодом часу 14 років 00 місяців 06 днів (календарна вислуга). Наведене свідчить про те, що на дату звільнення 04.08.2021 позивач мав вислугу більше 25 календарних років, а саме 25 років 02 місяців 06 днів. Вислуга років позивача з врахуванням пільгового стажу військової служби становить більше 25 календарних років, у зв`язку з чим позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ. Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, необхідно \~визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови позивачу в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ та зобов`язати оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи, необхідні для призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ. Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення Хмельницького окружного адміністративного суду відповідає. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied