Рішення адміністративного суду від 2022-03-22 00:00:00+02

20 травня 2021 р. Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому просив визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області рішення № 000191/04-36-32-03/ [NUMBER] від 04.08.2020 року про застосування до фізичної особи - підприємця [PERSON] фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 10 000 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позовну заяву ФОП [PERSON] до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, задоволено. Визнано протиправним та скасовано винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області рішення № 000191/04-36-32-03/ [NUMBER] від 04.08.2020 року про застосування до ФОП [PERSON] фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 10 000 грн. Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908, 00 гривень. 19 жовтня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить поновити процесуальний строк для подання доказів розміру витрат на правову допомогу, ухвалити у справі № 160/8087/21 додаткове рішення про стягнення на користь ФОП [PERSON] рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - 4060,00 грн. витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 160/8087/21 заяву Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу - задоволено. Не погодившись з додатковим рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі № 160/8087/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що заявлені витрати не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного. Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, 21.04.2021 року Адвокатським бюро «Ружа та партнери» сформовано позивачу рахунок-фактуру № 0421/1 стосовно оплати професійної правничої допомоги (ознайомлення з матеріалами справи щодо рішення про застосування фінансових санкцій № 000191/04-36-32-03/25811097 від 04.08.2020 року та підготовка позовної заяви до суду) на загальну суму 4 060,00 грн. При цьому, вказане в рахунку рішення № № 000191/04-36-32-03/ [NUMBER] від 04.08.2020 року є предметом спору в адміністративній справі № 160/8087/21. Факт сплати позивачем Адвокатському бюро «Ружа та партнери» згідно вищенаведеного рахунку, підтверджується платіжним дорученням № 138 від 23.04.2021 року на загальну суму 4 060,00 грн., в якому платник значиться [PERSON] ФОП , а отримувач АБ «Ружа та партнери» . Призначення платежу: сплата згідно рахунку № 0421/1 від 21.04.2021 року. Відповідно до Акту надання правової допомоги від 03 червня 2021 року Адвокатським бюро «Ружа та партнери» надано позивачу наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи щодо рішення про застосування фінансових санкцій № 000191/04-36-32-03/25811097 від 04.08.2020 року та підготовка позовної заяви до суду згідно Рахунку № 0421/1 від 21 квітня 2021 року. Клієнт приймає надані згідно Рахунку № 0421/1 від 21 квітня 2021 року послуги, повністю задоволений обсягом та якістю наданих послуг. Цим актом закриваються надані послуги на суму у розмірі 4060, 00 грн. Оплата здійснена в повному обсязі. Сторони взаємних претензій не мають, що є обґрунтованим та необхідним для надання правової допомоги в рамках даної справи. За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України видно, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно ч.4 ст.134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.1 п.1 ч.1 ст.134 КАС України передбачено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Із змісту ч.7 ст.134 КАС України видно, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно до ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З врахування складності справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає співмірною компенсацією вартість виконаної роботи в розмірі 5500 грн., які суд першої інстанції обґрунтовано пропорційна стягнув з суб`єкта владних повноважень в користь позивача. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також в п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів видно, що до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 34 КАС України). Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: denied