Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просив скасувати рішення №40 від 29.03.2020 року про опис майна у податкову заставу платника податків ПП "Укрпалетсистем", за вих. №40/02-32-13-03-22 від 29.03.2021 року видане уповноваженою особою ГУ ДПС у Вінницькій області Р. Старинець. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №40 від 29.03.2020 про опис майна у податкову заставу за вих. №40/02-32-13-03-22 від 29.03.2021. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за результатами документальної позапланової перевірки з питань правильності обчислення та сплати акцизного податку приватним підприємством "Укрпалетсистем" контролюючим органом складено акт та прийнято податкові повідомлення-рішення. За результатами судового оскарження податкових повідомлень-рішень постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі № 806/2015/16, що залишене без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07 жовтня 2016 року: №0004181405 в частині 583753,00 грн. основного платежу та 145938,00 грн. штрафних санкцій, №0004171405 в частині 1120864,00 грн. основного платежу та 280216,00 грн. штрафних санкцій, №0004161405 в частині 706296,00 грн. основного платежу та 176574,00 грн. штрафних санкцій, №0004141405 в частині 712776,00 грн. основного платежу та 178194,00 грн. штрафних санкцій, №0004131405 в частині 586953,00 грн. основного платежу та 146738,00 грн. штрафних санкцій, №0004111405 в частині 79671,00 грн. основного платежу та 19918,00 грн. штрафних санкцій, №0004101405 в частині 572417,00 грн. основного платежу та 143104,00 грн. штрафних санкцій, №0004091405 в частині 1246132,00 грн. основного платежу та 311533,00 грн. штрафних санкцій, №0004081405 в частині 709620,00 грн. основного платежу та 177405,00 грн. штрафних санкцій, №0004071405 в частині 387163,00 грн. основного платежу та 96791,00 грн. штрафних санкцій, №0004061405 в частині 1087529,00 грн. основного платежу та 271882,00 грн. штрафних санкцій, №0004051405 в частині 177528,00 грн. основного платежу та 44382,00 грн. штрафних санкцій, №0004041405 в частині 354542,00 грн. основного платежу та 88636,00 грн. штрафних санкцій, №0004031405 в частині 69233,00 грн. основного платежу та 17308,00 грн. штрафних санкцій, №0004021405 в частині 1089379,00 грн. основного платежу та 272345,00 грн. штрафних санкцій, №0004011405 в частині 297731,00 грн. основного платежу та 74432,00 грн. штрафних санкцій, №0004001405 в частині 483956,00 грн. основного платежу та 120988,00 грн. штрафних санкцій, №0003991405 в частині 22057,00 грн. основного платежу та 5514,00 грн. штрафних санкцій, №0003981уду першої інстанції з огляду на наступне. Верховний Суд постановою від 04.12.2018 по справі, задовольнив вимоги касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС, скасував постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі № 806/2015/16 та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову. Підставою для внесення до інтегрованої картки позивача відповідного податкового боргу може бути виключно вищевказані податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016 року №0003731405, №0003701405, №0003721405 та прийнята в подальшому на їх підставі податкова вимога, зокрема: - ГУ ДПС у Вінницькій області №15206-13 від 29.03.2021 на суму 945190,40 грн., (у тому числі податкове зобов`язання 435835,14 грн., штрафні санкції 109585,14 грн. та пеня 399770,12 грн. Згідно витягів з інтегрованої картки позивача вбачається, що податкова вимога була винесена після внесення показників (наявність податкового боргу) із постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №806/2015/16. У зв`язку з наявністю податкового боргу, відображеного в інтегрованій картці платника податків відповідачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 29.03.2020 року №40 за вих. №240/02-32-13-03-22 від 29.03.2021. Позивач оскаржив до Житомирського окружного адміністративного суду податкову вимогу ГУ ДПС у Вінницькій області №15206-13 від 29.03.2021. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у адміністративній справі № 240/6477/21, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, позов приватного підприємства "Укрпалетсистем" до Головного управління ДПС у Вінницькій області задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Вінницькій області по відображенню в інтегрованій картці платника Приватного підприємства "Укрпалетсистем" суми податкового боргу з акцизного податку в розмірі 945190,40 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області вчинити дії по виключенню з інтегрованої картки платника Приватного підприємства "Укрпалетсистем" суми податкового боргу з акцизного податку в розмірі 945190,40 грн. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 29.03.2021 № 15206-13. Позивач, вважаючи рішення контролюючого органу протиправним звернувся до суду з позовом. Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, пунктом 16.1.4. статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Пунктом 58.1. статті 58 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: - невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; - завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; - заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки. Нормами пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1.-54.3.6. пункту 54.3. статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Приймаючи рішення у справі №240/9592/19 Житомирський окружний адміністративний суд, скасовуючи вищезгадані податкові вимоги, дійшов висновку, що із витягів інтегрованої картки позивача вбачається, що оскаржувані податкові вимоги були винесені після внесення показників (наявність податкового боргу) із постанови Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №806/2015/16. Враховуючи, що наслідком відображення вищевказаних сум у інтегрованій картці платника податків (позивача) стало винесення відповідачами оспорюваних податкових вимог, тоді як судом зроблено висновок про порушення порядку такого відображення податкового боргу, зазначені вимоги також визнано протиправними та скасовано. Згідно з підпунктом 89.1.2. пункту 89.1. статті 89 Податкового кодексу України, передбачено, що право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеного контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Отже, податкова вимога складається контролюючим органом лише у випадку несплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі №806/2015/16 задоволено позовні вимоги визнано протиправними та скасовано повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07 жовтня 2016 року в тих частинах, що оскаржувались позивачем. Рішення суду першої інстанції у справі №806/2015/16 було залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року. Відтак, після набрання законної сили судовим рішенням від 26 січня 2017 №806/2015/16, а саме 13 квітня 2017 року, зазначені податкові повідомлення-рішення є відкликаними у тій частині, що не оскаржувались та самостійно погашені позивачем в силу п.п.60.1.1. ПК України, а у тих частинах, які оскаржено позивачем в силу п.п.60.1.5. ПК України. 04 грудня 2018 року Верховний Суд своєю постановою у справі №806/2015/1 задовольнив вимоги касаційної скарги Офісу великих платників податків, скасував постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 7 червня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного, адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі №806/2015/16 та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову. За результатами розгляду справи №240/9592/19, скасовуючи вищезгадані податкові вимоги, суд дійшов висновку, що із витягів інтегрованої картки позивача вбачається, що оскаржувані податкові вимоги були винесені після внесення показників (наявність податкового боргу) із постанови Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №806/2015/16. Враховуючи, що наслідком відображення вищевказаних сум у інтегрованій картці платника податків (позивача) стало винесення відповідачами оспорюваних податкових вимог, тоді як судом зроблено висновок про порушення порядку такого відображення податкового боргу, зазначені вимоги також визнано протиправними та скасовано. Однак, податкові вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області №277796-50 від 15.07.2019, №22 від 06.06.2019 року скасовані судовим рішенням у справі №240/9592/19, тому податкове зобов`язання визнається неузгодженим в силу приписів абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України. Відтак, відсутність узгодженого грошового зобов`язання унеможливлює надання такому зобов`язанню статусу податкового боргу, відповідно є неможливим складання податковим органом вимоги про сплату боргу, та як наслідок, прийняття рішення про опис майна у податкову заставу у зв`язку із наявністю непогашеного податкового боргу. За таких обставин, у податкового органу відсутні підстави для прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 29.03.2020 №40 за вих. 40/02-32-13-03-22 від 29.03.2021. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied