Рішення адміністративного суду від 2023-05-23 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення перерахунку його пенсії з 01.04.2019 у розмірі 100% підвищення, відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 15.04.2021 №2/3/1/1273; - зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок його пенсії у розмірі 100% у відповідності до вимог ст.ст. 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби. та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі вищезазначеної довідки з встановленням основного розміру пенсії - 80% від визначеного в цій довідці розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії із врахуванням змін прожиткового мінімуму на 01 січня поточного року, починаючи з лютого 2020 року; - зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації недоотриманої частини пенсії з 01.04.2019 до моменту одержання позивачем всієї суми нарахувань за весь час, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати». Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови відповідача у здійсненні перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки, оскільки підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи так і рішення прийняте Кабінетом Міністрів України. Позивач стверджує, що відповідач зобов`язаний здійснювати кожного року перерахунок пенсії позивача, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб та виплатити компенсацію недотриманих частин пенсії з 01.04.2019 до моменту отримання всієї суми нарахувань за весь час на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною відмову відповідача перерахувати та виплатити пенсію [PERSON] на підставі довідки [INFO] від 15.04.2021 №2/3/1/1273, починаючи з 01.04.2019, визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] за рахунок виплати з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно 75% відсотків суми підвищення пенсії, зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію на підставі довідки [INFO] від 15.04.2021 №2/3/1/1273, відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019 та зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, починаючи з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно. В іншій частині у задоволені позову - відмовлено. Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог щодо визнання протиправними дій про відмову відповідачем у перерахунку пенсії, у зв`язку зі зміною у кожному році прожиткового мінімуму, починаючи з лютого 2020 року та зобов`язання відповідача здійснити такі перерахунки, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить змінити рішення суду в цій частині та ухвалити нове, яким вказані позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що складові пенсії (їх відсоток за коефіцієнтами) лишаються незмінними, а на кожен подальший рік (з лютого 2020, 2021 та подальші роки) нарахування пенсії повинно змінюватися із зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років. Згідно з розрахунками пенсії позивача, основний розмір пенсії обчислюється виходячи із 80% грошового забезпечення [INFO] видано довідку від 15.04.2021 №2/3/1/1273 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, із додатковими видами грошового забезпечення. Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки від 15.04.2021 №2/3/1/1273 про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та підвищення до пенсії у розмірі 100%, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням виплачених сум. Також просив виплатити компенсацію у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини його пенсії. Відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії з урахування вищевказаної довідки, оскільки в зазначеній довідці включені додаткові види грошового забезпечення, які не передбачені Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103. Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, а частина позовних вимог заявлена передчасно. Рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому щодо порушеного, на думку позивача, права на визначення розміру грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) було підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та закладено механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому. Так, відповідно до п. 4 Постанови № 704 у редакції, що була чинною до 24.02.2018, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. При цьому, додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови № 704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року). З 24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі - Постанова № 103), якою п. 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, з 24.02.2018 було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції. Отже, починаючи з 29.01.2020 відновлено дію п. 4 Постанови № 704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року). Зазначена норма права передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати. Водночас, п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774), який набрав чинності 01.01.2017, визначено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Під час розгляду даної справи положення п. 4 Постанови № 704 та п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 підлягають солідарному застосуванню. Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704. Натомість, розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01.01.2020, на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями - не впливає в силу вимог п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774. Фактично з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року» на «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року». Враховуючи, що розрахункову величину змінено з 29.01.2020, для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача для цілей перерахунку пенсії належало використовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020. Аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18. Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на визначення грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт Разом з тим, колегія суддів зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45). Відповідно до вказаного порядку Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від уповноважених органів, в яких визначено розмір грошового забезпечення особи, у тому числі і складові грошового забезпечення, згідно з формою, затвердженою Додатком №2 до Порядку №45. Згідно п. 3 Порядку № 45 довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. Пунктом 9 Порядку №45 Пенсійному фонду України та його головним управлінням надано право перевіряти правильність складення довідок. Суд апеляційної інстанції зазначає, що повноваження з перевірки правильності складення довідок не є тотожними повноваженням із самостійного визначення розміру посадового окладу військовослужбовців. Судом апеляційної інстанції встановлено, що у спірних правовідносинах пенсія позивача повинна бути обрахована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі довідки, що видана [INFO] про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 від 15.04.2021 № 2/3/1/1273. Довідки із зазначенням іншого посадового окладу [INFO] не видавались. Дії [INFO] з видачі довідки позивачем не оскаржувались. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що така вимога позивача є передчасною, оскільки нова довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача відповідно до Постанови № 704 до пенсійного фонду ще не надходила, а судовому захисту підлягають лише порушені права. Отже, враховуючи те, що визначення розміру посадового окладу за відповідною або аналогічною посадою, яку займав позивач не відноситься до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням розмірів посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт та відповідно зобов`язання здійснити зазначений перерахунок пенсії. Тож, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, однак такі доводи не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті відповідних позовних вимог, та ухвалення нового судового рішення про задоволення згаданих позовних вимог. Натомість, рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги підлягає зміні в мотивувальній частині, оскільки суд першої інстанції свою відмову в цій частині мотивує лише передчасністю поданого позову і не робить будь-якого правового висновку по суті. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial