Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

26 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, в якому, з урахування уточнень, просив: - скасувати розпорядженням за №25-ро голови Баштанської міської ради від 15.02.2021 року про звільнення позивача з посади спеціаліста 1 категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища; - поновити позивача на посаду спеціаліста 1 категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища Баштанської міської ради; - стягнути із розрахункового рахунку Баштанської міської ради середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та судові витрати в сумі 10200 гривень; - зобов`язати здійснити запис до трудової книжки позивача. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов [PERSON] був задоволений частково. Скасовано розпорядження голови Баштанської міської ради Миколаївської області №25-ро від 15.02.2021 року "Про звільнення [PERSON] " та поновлено позивача на посаді спеціаліста 1 категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища Баштанської міської ради. Стягнуто з Баштанської міської ради Миколаївської області на користь позивача: - середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.02.2021 по дату винесення судового рішення в сумі 33 219,22 грн.; - середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 6 364,50 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Баштанська міська рада подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити задоволенні позову [PERSON] . На думку апелянта суд першої інстанції помилково обґрунтував своє рішення, яким задовольнив позов [PERSON] , порушенням законодавства під час звільнення останнього за прогул, оскільки підставою для його звільнення стало невиконанням ним без поважних причин своїх обов`язків. Апелянт стверджує, що надав до суду докази, які свідчать про систематичне невиконання позивачем своїх службових обов`язків та порушення норм трудового законодавства, норм законів України "Про місцеве самоврядування в Україні», "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про запобігання корупції", посадової інструкції спеціаліста першої категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища, правил внутрішнього трудового розпорядку Баштанської міської ради. Також апелянт висловив свою незгоду із розрахованої судом сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача. [PERSON] надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 1 лютого 2002 року за трудовою угодою [PERSON] був прийнятий на посаду спеціаліста з земельних питань до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області. 25 квітня 2002 року за розпорядженням голови міської ради №44 позивача призначено на посаду спеціаліста 1 категорії з землевпорядкування за конкурсом з присвоєнням 15 рангу посадової особи місцевого самоврядування. З 1 березня 2017 року позивач переведений на посаду спеціаліста 1 категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища. 15 лютого 2021 року за розпорядженням №25-ро голови Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області [PERSON] звільнений з посади спеціаліста 1 категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища за пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до трудовій книжки позивача. Згідно вказано вище розпорядження позивача звільнено з посади з 16 лютого 2021 року на підставі пунктів 13, 20 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 3 частини першої статті 40, статті 43, статті 139, пункту 2 частини першої статті 147 Кодексу законів про працю України, статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", з урахуванням акту службового розслідування від 04.11.2020 року, службової записки секретаря Баштанської міської ради Інни Гомерської від 05.02.2021 року, акту про відсутність на роботі працівника 5 лютого 2021 року, та з урахуванням раніше вже застосованих до [PERSON] заходів дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани відповідно до розпорядження міського голову від 26.03.2020 №42-ро "Про оголошення догани, позбавлення надбавки та премії за результати роботи за березень 2020 року", від 18.08.2020 року №94 - г "Про застосування заходів дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани [PERSON] , [PERSON] ", а також з врахуванням листа первинної профспілкової організації працівників Баштанської міської ради від 11.02.2021 року №12. Не погоджуючись зі звільненням [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом. Задовольняючи позов [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України було проведене з порушенням вимог трудового законодавства. Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Служба в органах місцевого самоврядування є публічною службою. Базовим законом, що регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України від 07.06.2001 року №2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон №2493-III). Згідно частини третьої статті 7 Закону №2493-III на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Частиною 8 цього Закону визначено, що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави. Відповідно до пункту 2 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2493-III на органи і посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про державну службу" в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". З гідно приписів частин першої та другої статті 65 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу" підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Дисциплінарними проступками є, в тому числі: 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно з частиною першою статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення. Як вбачається з оспорюваного розпорядження міського голови, про звільнення позивача було враховано: акт службового розслідування від 04.11.2020 року; службову записку секретаря Баштанської міської ради Інни Гомерської від 05.02.2021 року; акт про відсутність на роботі працівника 5 лютого 2021 року; раніше вже застосовані заходи дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани відповідно до розпорядження міського голови від 26.03.2020 №42-ро "Про оголошення догани, позбавлення надбавки та премії за результати роботи за березень 2020 року", від 18.08.2020 року №94-г "Про застосування заходів дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани [PERSON] , [PERSON] "; та лист первинної профспілкової організації працівників Баштанської міської ради від 11.02.2021 року №12. Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2020 року розпорядженням від 26.03.2020 року № 42-ро головою Баштанської міської ради [PERSON] оголошено догану та позбавлено надбавки за високі досягнення в роботі за березень 2020 року (а.с. 55). Зазначене Розпорядження видано відповідно до пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування", статті 47 КЗпП України, акта про відсутність на робочому місці [PERSON] - начальника відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища, спеціалістів відділу: [PERSON] та Василя Івасика, які самовільно залишили робочі місця та були відсутні без поважних причин на робочому місці 24 березня 2020 року з 13:00 до 17:00 (4 год.). Згаданий Акт про відсутність працівників на робочому місці 24 березня 2020 року у період робочого дня підписано комісією у складі п`яти посадових осіб Баштанської міської ради та зафіксовано відсутність 3-х працівників відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища, в тому числі й позивача (а.с. 56). Стверджуючи про протиправність зазначеного Розпорядження [PERSON] у своєму позові посилається на те, що 24 березня 2020 року виїздив на обстеження земельних ділянок спілок власників корів. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, такий виїзд було здійснено позивачем з іншим спеціалістом за власною ініціативою, не на службовому автомобілі, без відповідного розпорядження. На дзвінки колег спеціалісти та начальник відділу не відповідали. При цьому жодних документів щодо виїзду та обстеження земельної ділянки (акту обстеження) працівниками відділу не складалося. З цього приводу відповідач пояснив, що на будь-які обстеження земельних ділянок на предмет їх законності використання працівники відділу завжди виїжджали на чолі з головою постійної депутатської комісії з питань АПК, земельних ресурсів, благоустрою та екології П.І.Жигалкіним. В даному випадку, [PERSON] , знаючи про місце знаходження земельної ділянки, яка мала обстежуватися, вирушив до означеного місця та чекав спеціалістів відділу більше години, проте вони на вказане місце не з`явилися. Згідно пункту 2.20 розд. ІІ Посадової інструкції спеціаліста І категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища (посада яку обіймав позивач і з якою від був ознайомлений під підпис 30 серпня 2018 року), затвердженої першим заступником міського голови 3 серпня 2018 року, спеціаліст І категорії зобов`язаний дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 111,112). Відповідно до пункту 2 розд. ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку працівників апарату Баштанської міської ради та її виконавчого комітету, затвердженого розпорядженням міського голови 29 червня 2017 року №140-р, у міській раді для працівників, окрім охоронців, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень із тривалістю роботи по днях: понеділок - четверг з 8.00-17.00, п`ятниця - 8.00-15-45. Пунктом 7 цього розділу передбачено, що вихід працівника за межі адміністративної будівлі міської ради у робочий час зі службових питань відбувається з відома його безпосереднього керівника. Пунтами 1, 3 та 4 розд. IV згаданих правил встановлено, що працівник апарату Баштанської міської ради та її виконавчого комітету повідомляє свого безпосереднього керівника про відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом. У разі недотримання працівником апарату Баштанської міської ради та її виконавчого комітету вимог пункту 1 цього розділу складається акт про його відсутність на робочому місці. У разі ненадання працівником апарату Баштанської міської ради та її виконавчого комітету доказів поважності причини своєї відсутності на роботі він повинен подати письмові пояснення на ім`я міського голови щодо причин своє відсутності. Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що позивачем не було доведено належних причин поважності відсутності на робочому місці 24 березня 2020 року, а тому дійшла висновку про правомірність розпорядження міського голови від 26.03.2020 №42-ро, яким [PERSON] було оголошено догану. До того ж колегія суддів враховує, що позивач не оскаржував вищезазначене розпорядження міського голови у судовому порядку та воно не є предметом оскарження у даній справі. Підставою для винесення розпорядження №94-г від 18.08.2020 року "Про застосування заходів дисциплінарного стягнення шляхом оголошення догани [PERSON] , [PERSON] " на підставі службової записки [PERSON] начальника відділу, головного архітектора Баштанської об`єднаної територіальної громади від 17.08.2020 року слугувало невиконання доручень міського голови щодо врегулювання питання розробки права користування земельними ділянками, на яких розмішені тимчасові споруди [PERSON] , начальником відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовищ та - [PERSON] , спеціалістом І категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища (а.с.52). Вказане Розпорядження обґрунтоване тим, що працівниками відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища, в тому числі позивачем не вжито заходів для вирішення поставленого проблемного питання, що й стало підставою для притягнення всіх землевпорядників до відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що зазначене питання стосувалося порядку розміщення тимчасових споруд, а саме оформлення речових прав на земельні ділянки під ними. У зв`язку з виявленням порушень органами прокуратури з питання незаконного використання таких земельних ділянок, міським головою було надано доручення відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища підготувати проект рішення на пленарне засідання про виготовлення технічної документації на земельні ділянки, на яких розміщені тимчасові споруди та на них видані паспорта прив`язки (протокольні доручення ). В результаті тривалого зволікання відділом з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища у підготовці такого проекту рішення останнє було розроблено та передано на розгляд ради юридичним відділом. В протиправність зазначеного Розпорядження [PERSON] у своєму позові посилався на те, що службова записка [PERSON] не доказує кола його посадових повноважень, пов`язаних із трудовим договором, посадовими та функціональними обов`язками, а відповідно до статті 37 КЗпП України роботодавець не вправі вимагати від працівників виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Колегія суддів вважає таке твердження неаргументованим, адже відповідно до розд. ІІ Завдання та обов`язки Посадової інструкції позивача, спеціаліст І категорії: здійснює контроль за додержанням земельного законодавства користувачами земельних ділянок (п. 2.4); здійснює підготовку проектів рішень міської ради з питань регулювання земельних відносин (п. 2.16); бере участь у встановленні та погодженні меж земельних ділянок у натурі та оформленні документів, що посвідчують право власності або користування ними (п. 2.18); виконує інші доручення керівництва та виконавчого комітету (п. 2.21). До того ж колегія суддів враховує, що позивач не оскаржував вищезазначене розпорядження міського голови у судовому порядку та воно не є предметом оскарження у даній справі. Ураховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про правомірність розпорядження міського голови від 18.08.2020 року №94-г, яким позивачу було оголошено догану. Твердження позивача про незаконність, бездоказовість та вибірковість притягнення його до дисциплінарної відповідальності свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Також з матеріалів справи вбачається, що Баштанською місцевою прокуратурою на адресу Баштанської міської ради направлено подання №33-5000вих.-20 від 21.08.2020 року, яким запропоновано провести службове розслідування, оскільки працівником міської ради, до основних обов`язків якого входить контроль за додержанням власниками землі, землекористувачами земельного законодавства, встановлення режиму використання земель, виявлення земель, що використовуються не за цільовим призначенням та з порушенням установлених законодавством вимог, всупереч інтересам служби допустив виникнення потенційного конфлікту інтересів (а.с. 117-119). Ні підставі подання Баштанської місцевої прокуратури видано розпорядження міського голови №139-р від 04.09.2020 року про проведення службового розслідування (а.с. 120). За результатами проведеного службового розслідування було складено акт від 04.11.2020 року, який [PERSON] відмовився підписувати, у зв`язку з чим складено відповідний акт відмови від підпису (а.с. 130). Комісією із службового розслідування рекомендовано міському голові звільнити спеціаліста І категорії [PERSON] із займаної посади, як такого, що має непогашені дисциплінарні стягнення, за неналежне виконання своїх посадових обов`язків. 12 листопада 2020 року за №645 голова Баштанської міської ради звернувся до голови профкому первинної профспілкової організації працівників Баштанської міської ради з поданням в порядку статті 43 КЗпП України, в якому просив погодити звільнення з посади спеціаліста І категорії відділу з питань земельних відносин та охорони навколишнього середовища [PERSON] згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання своїх службових обов`язків та порушення норм трудового законодавства (а.с. 132, 133). У зв`язку з не наданням ні погодження на звільнення, ні мотивованої відмови, та утримання членів профкому від голосування, а також знаходження [PERSON] у період з 24 листопада 2020 року по 3 грудня 2020 року на лікарняному, адміністрацією міської ради 4 лютого 2021 року за №Б-14/02.020-6/25 вдруге було направлено подання на адресу профкому за підписом нового міського голови [PERSON] (а.с. 134, 135). Листом від 04.02.2021 року №9 Первинна профспілкова організація працівників Баштанської ради запросила [PERSON] на засідання профспілкового комітету, яке відбудеться 9 лютого 2021 року (а.с. 12). 5 лютого 2021 року складено акт про відсутність на роботі працівника, яким було зафіксовано факт відсутності [PERSON] на робочому місці в робочий час з 8.00 до 13-30 (більше 4-х год.), без належного повідомлення будь-кого з керівного складу міської ради про причину відсутності (а.с. 137). Від підпису зазначеного акту, як і від пояснень [PERSON] відмовився, про що було 5лютого 2020 року складено відповідний акт (а.с. 138). З матеріалів справи також вбачається, що відсутність на роботі [PERSON] наступного дня пояснив відвідуванням лікаря, на підтвердження чого надав до міської ради копію довідки лікаря-стоматолога. Оригінал зазначеної довідки не надав. З Протоколу №2 засідання профспілкового комітету від 09.02.2021 року вбачається, що при розгляд подання Баштанської міської ради від 04.02.2021 року №Б-14/02.02-6/25 щодо погодження розірвання з працівником трудового договору з ініціативи адміністрації в порядку статті 43 КЗпП України [PERSON] стосовно відсутності його та робочому місті 5 лютого 2021 року пояснив, що відвідував лікаря стоматолога, оригінал довідки не надав з особистих на те причин, час відвідування лікарем він також не вказав. Після детального обговорення було поставлено на голосування питання щодо погодження звільнення з посади спеціаліста І категорії земельного відділу [PERSON] згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, голосували: за - 0, проти - 0, утрималися - 4 (а.с. 14, 15). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України та пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, вважається прогулом. Ураховуючи, що [PERSON] не надав суду належних доказів поважності відсутності його на роботі 5 лютого 2021 року, колегія суддів дійшла висновку, що така відсутність на робочому місці є порушенням внутрішнього трудового розпорядку. Таким чином, оскільки позивача двічі протягом року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі розпоряджень від 26.03.2020 №42-ро, від 18.08.2020 року №94 оголошено догани, які не втратили юридичної сили, то відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, у відповідача були підстави для видання розпорядженням від 15.02.2021 року №25-ро про звільнення позивача з посади. Підстав для його скасування позивачем не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено. Таким чином, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] не відповідає дійсним обставинам справи та ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied