Рішення адміністративного суду від 2023-01-19 00:00:00+02

Позивачі звернулися до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаним адміністративним позовом, у якому просили: визнати протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати [PERSON] та [PERSON] разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 та у 2021 роках у розмірі 1390 грн та 1491 грн відповідно; зобов`язати Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити [PERSON] та [PERSON] разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум цієї допомоги. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та не виплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат донарахувати та виплатити [PERSON] недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. 28.12.2021 р. від [PERSON] надійшла заява про встановлення контролю за виконанням судового рішення по даній адміністративній справі. В обґрунтування заяви вказана особа посилається на ч.1\~ ст.382 КАС України, відповідно до якої просила встановити судовий контроль за виконанням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по даній адміністративній справі. Не погоджуючись з даною ухвалою, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвалу судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянти просив її скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про встановлення судового контролю. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке. Так, приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що з приписів даної норми (ч.1\~ ст.382 КАС України) слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Колегія суддів не погоджується з такими висновками та зазначає, що положеннями статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З аналізу наведеного вбачається, що положення статті 382 КАС України не передбачають заборону встановлення судового контролю вже після винесення рішення суду по суті спору. Колегія суддів зазначає, що процесуальне законодавство містить наступні види\~ судового контролю\~ за виконанням\~ судового\~ рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт\~ про\~ виконання\~ судового\~ рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС\~ України). Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС\~ України\~ мають на меті забезпечення належного виконання\~ судового\~ рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання\~ судового\~ рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать\~ про\~ протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням\~ судового\~ рішення в цій справі. Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС\~ України\~ спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання\~ судового рішення, виключає можливість застосування загального\~ судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.\~ Судовий контроль\~ за виконанням\~ судового\~ рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС\~ України,\~ який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання\~ судового\~ рішення. Відповідно до статті 129-1 Конституції\~ України судове\~ рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання\~ судового\~ рішення у визначеному законом порядку.\~ Контроль\~ за виконанням\~ судового\~ рішення здійснює суд. Отже,\~ судове\~ рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових\~ судових\~ рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання (на думку позивача)\~ судового\~ рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством\~ про\~ виконавче провадження та КАС\~ України. Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду по справі №520/1744/18 від 30 грудня 2020 року. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у пункті 18 рішення від 12 травня 2011 року у справі «Ліпісвіцька проти\~ України» (заява11944/05) звернув увагу й на те, що\~ судове\~ та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (див. пункт 197 рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від\~ судового\~ розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (див. пункти 24- 27 рішення від 13 червня 2006 року у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), N 2132/02). У пункті 25 рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Шаренок проти\~ України» (заява35087/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на\~ судовий\~ захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання\~ судове\~ рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання\~ судового\~ рішення має розглядатися як невід`ємна частина\~ «судового\~ процесу» для цілей статті 6 Конвенції\~ про\~ захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (див. п. 34 рішення у справі «Бурдов проти Росії»,\~ заява\~ № 589498/0). Колегія суддів наголошує, що кінцева належна мета будь-якого судового процесу та виконавчого провадження, як його наслідок, є виконання судового рішення в повному обсязі та без жодних штучних процедурних затримок, якою (затримкою), на думку колегії суддів, і є відмова в зобов`язанні подати звіт про виконання судового рішення в даній справі. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми процесуального права, а тому, відповідно до ст.317 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а спірна заява задоволенню шляхом зобов`язання Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на протязі 20 (двадцяти) днів з дати отримання копії даної постанови подати Одеському окружному адміністративного суду звіт про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року в частині зобов`язання Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат донарахувати та виплатити [PERSON] недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Додатково суд зазначає, що вказаний звіт належить подати саме Одеському окружному адміністративного суду, оскільки згідно розпорядження Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд, і станом на даний час підсудність Херсонського окружного адміністративного суду не відновлена.

Результат розгляду: granted