Рішення адміністративного суду від 2022-08-17 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: - визнати протиправним індивідуальний акт відділу з питань перерахунків пенсій № 18 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області викладене 03.03.2020 у формі рішенні № 971250137803 - про відмову [PERSON] у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 26.02.2020 за довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Черкаській області від 24.02.2020 № 04-342/20 та скасувати незаконне рішення № 971250137803; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування [PERSON] до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 17.11.1968 до 28.11.1970 тривалістю 2 роки 0 місяців 11 днів; половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1974 до 01.07.1978 загальною тривалістю 3 роки 10 місяців, з яких зарахуванню підлягають 1 рік 11 місяців; роботи на посадах слідчого прокуратури: з 01.08.1978 до 16.06.1981 та з 09.11.1981 до 18.03.1985 - 6 років 2 місяці 24 дні; загалом 10 років 2 місяці 5 днів; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати [PERSON] , як судді у відставці, до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді періодів: проходження строкової військової служби з 17.11.1968 до 28.11.1970 тривалістю 2 роки 0 місяців 11 днів; половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківському юридичному інституті) з 01.09.1974 до 01.07.1978 загальною тривалістю 3 роки 10 місяців, з яких зарахуванню підлягають 1 рік 11 місяців; роботи на посадах слідчого з 01.08.1978 до 16.06.1981 та з 09.11.1981 до 18.03.1985, тривалістю 6 років 2 місяці 24 дні, загалом 10 років 2 місяці 5 днів. - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Шполянського райсуду згідно довідки Державної судової адміністрації в Черкаській області від 10.08.2021 № 04-1539/21, виходячи із загального стажу судді [PERSON] 32 роки 08 місяців 06 днів із урахуванням раніше виплачених позивачеві сум; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконати рішення суду негайно у межах суми стягнення за один місяць; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. За наслідками розгляду звіту відповідача про виконання рішення адміністративного суду або в разі неподання такого звіту, накласти на керівника органу ПФУ штраф у розмірі від 10 до 30 мінімальних зарплат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 (згідно якого судді, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді), позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-342/20. Позивач вважає, що з 19.02.2020 виникли правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте відповідач рішенням від 03.03.2020 № 971250137803 протиправно відмовив у здійсненні такого перерахунку. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано індивідуальний акт - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.03.2020 № 971250137803 про відмову [PERSON] у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 26.02.2020 за довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Черкаській області від 24.02.2020 № 04-342/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати [PERSON] до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду: проходження строкової військової служби з 17.11.1968 до 28.11.1970 тривалістю 2 роки 0 місяців 11 днів; половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1974 до 01.07.1978 тривалістю 3 роки 10 місяців, тобто - 1 рік 11 місяців; роботи на посадах слідчого прокуратури з 16.07.1979 до 16.06.1981 тривалістю 2 роки 10 місяців 15 днів та з 09.11.1981 до 18.03.1985 тривалістю 3 роки 4 місяці 10 днів. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо не перерахунку довічного грошового утримання [PERSON] , як судді у відставці, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-342/20. з 19.02.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання [PERSON] згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-342/20, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та виплатити з урахуванням різниці, що виплачена за цей період. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.08.2022. 16.08.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 05.02.1993 обраний Черкаської обласною радою народним суддею Шполянського районного суду. На підставі постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII, у зв`язку з поданням заяви про відставку, позивача звільнено з посади судді Шполянського районного суду Черкаської області у відставку. З 08.08.2015 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. З 01.12.2020 розмір довічного грошового утримання позивача складає 47673,36 грн, що обчислено відповідно до рішення Головного управління ПФУ в Черкаській області № 971250137803. 12.08.2021 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Черкаській області із заявою про зарахування до стажу його роботи на посаді судді строку військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, строку роботи слідчим прокуратури та просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді на підставі довідки від 10.08.2021 № 04-1539/21, виданої Територіальним управлінням ДСА у Черкаській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідачем заяву розглянуто у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», за результатами розгляду - у задоволенні заяви 26.08.2021 відмовлено у зв`язку з тим, що з часу постановлення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020 від 18.02.2020, розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не змінювався, а правові підстави для зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді строку військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, строку роботи слідчим прокуратури - відсутні. 26.02.2020 у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 24.02.2020 № 04-342/20, видану Теруправлінням ДСА у Черкаській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Довідку видано позивачеві відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України, про те, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, що враховується під час призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 113508,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн; доплата за вислугу років - 50448,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) - 0,00 грн. Рішенням відділу з питань перерахунків пенсій № 18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.03.2020 № 971250137803, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі заяви від 26.02.2020. У рішенні зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII та рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність, проте за станом на 03.03.2020 відповідні зміни до Закону № 1402-VIII не внесені. Апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не було враховано норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, за якими, до стажу роботи на посаді судді зараховуються виключно періоди роботи на посадах, зазначених в ст. 137 Закону № 1402-VIII, у зв`язку з чим, стаж роботи позивача становить 22 роки 6 місяців 22 дні, а періоди роботи в правоохоронних органах, на державній службі, строкової військової служби та навчання у вищих навчальних закладах до стажу професійної діяльності в сфері права не зараховуються. Апелянт вважає, що правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-342/20, відсутні, позаяк у зв`язку з визнанням Конституційним Судом України неконституційним п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII згідно рішення 18.02.2020 № 2-р/2020, зміни до чинного законодавства не внесені. Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке. Наказом ДСА в Черкаській області від 10.02.2003 № 28-О «Про призначення довічного грошового утримання судді [PERSON] » визнано, що документально підтверджений стаж роботи для права на відставку та отримання довічного утримання судді Шполянського районного суду [PERSON] становить 20 років 1 місяць 5 днів: служба в Збройних силах СРСР - 2 роки 11 днів, навчання у ВУЗі (ХЮІ) - 1 рік 11 місяців 00 днів, слідчий прокуратури Городищенського району - 2 роки 10 місяців 15 днів, слідчий прокуратури Шполянського району - 3 роки 4 місяці 9 днів, суддя Шполянського районного суду - 10 років та доручено з 06.02.2003 проводити нарахування довічного утримання відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95. У матеріалах справи відсутні документи про скасування та/або внесення змін до наказу ДСА в Черкаській області від 10.02.2003 №28-О, що підписаний начальником управління ДСА в Черкаській області. Відповідно до розрахунку стажу судді, що дає право на відставку, враховано: служба в Збройних силах СРСР - 2 роки 12 днів за період з 17.11.1968-28.11.1970, стажер на посаді слідчого прокуратури Городишенського району 11 місяців 16 днів за період з 01.08.1978 -16.07.1979, слідчий прокуратури Городищенського району - 1 рік 11 місяців 2 дні за період 16.07.1979-16.06.1981, слідчий прокуратури Шполянського району - 3 роки 4 місяці 10 днів за період 09.11.1981-18.03.1985, суддя Шполянського районного суду - 22 роки 6 місяців 1 день за період 05.02.1993-07.08.2015. На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби. Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції, чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. До набрання чинності Законом № 2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ). Відповідно до положень частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Так, абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Згідно змісту пункту 34 розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що згідно трудової книжки позивача, останній з 17.11.1968 до 28.11.1970 проходив строкову військову службу (2 роки 11 днів), з 01.09.1974 до 01.07.1978 навчався у вищому навчальному закладі (загальна тривалість 3 роки 10 місяців, половина складає 1 рік 11 місяців), проходив службу слідчим прокуратури Городищенського району - з 16.07.1979 до 16.06.1981 (2 роки 10 місяців 15 днів), слідчим прокуратури Шполянського району з 09.11.1981 до 18.03.1985 (3 роки 4 місяці 10 днів). Як визначено абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20.03.2008), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Згідно із абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку, враховується період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та строк служби на посадах слідчого прокуратури, у зв`язку з чим обґрунтування позивача є правомірними, а позовні вимоги належить задовольнити. Верховним Судом 16.06.2020 розглянуто зразкову справу № 620/1116/20 за позовом особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. За результатами розгляду прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог, що набрало законної сили 07.08.2020 (ЄДРСР 89872243). У пункті 59 рішення Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20, зазначено, що це рішення суду є зразковим для справ, у яких: позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання; відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в областях; спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді; позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020. Дійсно, справа 580/7301/21 за ознаками є типовою справою та предмет спору і обставини справи співпадають з предметом спору зразкової справи №620/1116/20. Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу. Відповідно до частини 1 статті 142 Закону № 1402-VIII, суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених Законом №1402, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частиною 3 статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, встановлено особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Пунктом 22 зазначеного розділу передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності Законом № 1402-VIII пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII). Законом України від 16.10.2019 №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», що набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення», якими передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402, встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом №1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 зі змінами. У рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013). Судді, які вже перебувають у відставці з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Тож, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон № 1402, не містить норм, що би по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а зазначено, що підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок, що просить здійснити позивач, обумовлений відновленням порушених прав судді у відставці з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що з 19.02.2020, тобто, наступного дня з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право та законна підстава для очікування справедливого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402. Зміна розміру окладу судді, що є складовою суддівської винагороди - підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Тому, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 24.02.2020 № 04-342/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Аналогічний висновок викладено у рішенні Верховного Суду України від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (ЄДРСР 89872243). В цій частині позовних вимог висновки суду першої інстанції є правильними та обґрунтованими. Водночас, у частині вирішення спору щодо відсоткового розміру, з якого обчислюється довічне грошове забезпечення судді у відставці, суд першої інстанції вказав, що станом на дату здобуття позивачем права на довічне грошове утримання, розмір відповідної виплати визначався відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII та складав 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Стаж роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, перевищує 30 років, тому наявні правові підстави для нарахування та виплати позивачеві довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, з урахуванням наступного. Колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI. На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Водночас, частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Наведена норма неконституційною не визнавалась. Отже, на переконання колегії суддів, до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII, у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону № 1402- VIII. Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI, від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20 та від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20. Також, колегіє суддів враховано і правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 160/415/21. Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Разом з тим, при вирішенні який саме відсоток має бути розрахований для отримання позивачем довічного грошового утримання суддів у відставці, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції було зобов`язано відповідача зарахувати до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду: проходження строкової військової служби з 17.11.1968 до 28.11.1970 тривалістю 2 роки 0 місяців 11 днів; половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1974 до 01.07.1978 тривалістю 3 роки 10 місяців, тобто - 1 рік 11 місяців; роботи на посадах слідчого прокуратури з 16.07.1979 до 16.06.1981 тривалістю 2 роки 10 місяців 15 днів та з 09.11.1981 до 18.03.1985 тривалістю 3 роки 4 місяці 10 днів. Тобто, визначення відсоткового показника віднесено до дискреційних повноважень пенсійного органу, який має зарахувавши вказані періоди до стажу позивача, визначити загальний стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте з чітким урахуванням частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII. Тож, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Доводи апеляційної скарги лише частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Відповідно до положень ст. 315, ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання [PERSON] у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права в цій частині. У іншій частині позовних вимог спір вирішено правильно, тож, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Результат розгляду: partial