Рішення адміністративного суду від 2023-07-19 00:00:00+03

Позивачка, [PERSON] , звернулася 18.04.2023 до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила: - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі від 28.03.2023 серії АА № 00006835. В обґрунтування позову вказано, що постановою від 28.03.2023 серії АА №00006835 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП, та накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн. Позивачка вважає постанову протиправною оскільки стосовно позивачки 28.03.2023 винесено кілька постанов про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зазначений в оскаржуваній постанові транспортний засіб DAF XF 460 з реєстраційним номером [NUMBER] хоча і належить на праві власності позивачці, проте в зазначений в постанові час ТЗ перебував у користуванні ТОВ «Співдружність-Логістик» на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 23.06.2021. Зазначає, що обов`язок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не виконано саме ТОВ «Співдружність-Логістик». Транспортний засіб напівпричіп, який був з`єднаний з транспортним засобом DAF XF 460 з реєстраційним номером [NUMBER] в момент вчинення правопорушення, взагалі належить третій особі. Вважає, що зазначене свідчить, що позивачка не є суб`єктом інкримінованого їй правопорушення. Крім того, зміст та форма постанови не відповідають вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема в ній відсутня інформація щодо смуги руху, категорії транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, фактичної шинності на вісі, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, не відображено відомостей про серію, тип та державний номер напівпричепа, за яким було виявлено перевантаження. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.05.2023 \~року у задоволенні позову відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачка не надала суду доказів того, що відомості про ТОВ «Співдружність-Логістик» як належного користувача транспортного засобу DAX XF 440FT з реєстраційним номером [NUMBER] внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. За таких обставин, адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу DAX XF 440FT з реєстраційним номером [NUMBER] автомобільними дорогами покладається на власника такого транспортного засобу [PERSON] . Вказав, що ані позивачка (її представник), ані відповідач не надали суду інформації про відповідне звернення належного користувача до уповноваженого органу за фактом перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу DAX XF 440FT з реєстраційним номером [NUMBER] , та з урахуванням того, що позивачкою не надано суду відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення належного користувача вказаного транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що відповідачем невірно визначено особу, щодо якої складено спірну постанову. Також вказав, що оскаржувана позивачкою постанова містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на те, що стосовно позивачки 28.03.2023 винесено кілька постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутня інформація щодо смуги руху напрямок руху, не відображено відомостей про серію, тип та державний номер напівпричепа, за яким було виявлено перевантаження. Крім того, зазначений в оскаржуваній постанові транспортний засіб DAF XF 460 з реєстраційним номером [NUMBER] хоча і належить на праві власності позивачеві, проте в зазначений в оскаржуваній постанові час він перебував у користуванні у ТОВ «Співдружність-Логістик» на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 23.06.2021. Вважає, що обов`язок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не виконано саме ТОВ «Співдружність-Логістик». Транспортний засіб напівпричіп, який був з`єднаний з транспортним засобом DAF XF 460 з реєстраційним номером [NUMBER] в момент вчинення правопорушення, взагалі належить третій особі. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору. Розгляд справи здійснено в подяку письмового провадження згідно статті 310 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником вантажного транспортного засобу сідловий тягач DAX XF 440FT з реєстраційним номером [NUMBER] (а.с. 25). Постановою серії АА №00006835 від 28.03.2023, позивачку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000грн. В мотивувальній частині постанови зазначено, що [PERSON] як відповідальна особа 06.03.2023 о 13 год. 29 хв. допустила рух транспортного засобу DAX XF 440FT з реєстраційним номером [NUMBER] за адресою Н-31, км. 122+000, Полтавська область із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,713 % (4,685 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про дорожній рух», норми Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. \~\~\~\~\~\~\~Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. При цьому, частиною 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу. Слід взяти до уваги, якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - адміністративну відповідальність за вказане правопорушення несе особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачка зазначає, що у зазначений в постанові час транспортний засіб перебував у користуванні ТОВ «Співдружність-Логістик» на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 23.06.2021. Зокрема матеріали справи містять договір найму (оренди) транспортного засобу від 23.06.2021, згідно якого ТОВ «Співдружність-Логістик» прийняв у тимчасове володіння та користування вантажний спеціалізований сідловий тягач DAX XF 440FT червоного кольору з реєстраційним номером [NUMBER] , терміном на 3 роки, про що зазначено в п. 1 вказаного договору (а.с. 28-31). Строк дії вказаного договору не завершився та триває до 23.06.2024 року. Вказані обставини дають підстави для висновку, що відповідальною особою у даних правовідносинах є особа, якій передано у користування зазначений транспортний засіб, що відповідає вимогам ч.1 ст. 14-3, ч.2 статті 122-2, ч.2 і 3 статті 132-1 КУпАП, однак вказану обставину суд першої інстанції не дослідив та припустився помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 14-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: -така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння; -внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; -особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Оскільки, матеріали справи містять договір найму (оренди) транспортного засобу від 23.06.2021, згідно якого ТОВ «Співдружність-Логістик» прийняв у тимчасове володіння та користування вантажний спеціалізований сідловий тягач DAX XF 440FT червоного кольору з реєстраційним номером [NUMBER] , терміном на 3 роки, то колегія суддів апеляційної інстанції \~вважає, що позивачкою доведено, що на час здійснення перевірки вказаний транспортний засіб не перебував у володінні позивачки, а отже, на неї не може бути покладена відповідальність за дії, що вчинені належним користувачем транспортного засобу (а.с. 28-31). Згідно з ч. 1 ст. 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. Згідно з п.2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 1197 від 14.11.2018, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Виходячи з викладених обставин та з урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується відсутність вини позивачки, у вчиненні адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Як наслідок, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та задовольнити позовні вимоги. Також слід зазначити, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування. Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення. Натомість, постанова від 28.03.2023 серії АА № 00006835 не містить даних, яка саме фактична маса (вага) транспортного засобу та фактичного навантаження були встановлені при перевірці (звішуванні) транспортного засобу. Зазначена обставина не дає можливості підтвердити чи спростувати, що перевищення загальної маси транспортного засобу становить на 11,713 % (4,685 тон) більше, при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, що позивачкою доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги. При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень. Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та скасування рішень суб`єкта владних повноважень. Вищезазначене є підставою для висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. В силу ч. 3 \~ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС \~не підлягають оскарженню в касаційному порядку. Виходячи з результатів апеляційного перегляду підлягають розподілу на користь позивачки витрати у справі за подачу позову та апеляційної скарги.

Результат розгляду: granted