Рішення адміністративного суду від 2022-05-18 00:00:00+03

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними і скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UA209310/2021/000028/1 від 19 квітня 2021 року (далі Рішення), винесене Галицькою митницею Держмитслужби (далі Митниця); картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209310/2021/00096 від 19 квітня 2021 року (далі Картка відмови), винесену Митницею. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі № 300/2188/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України (далі МК), необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, при цьому відповідач не надав жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, скориговану ним за резервним методом. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено правонаступником Митниці Івано-Франківською митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову [PERSON] . На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що до митного оформлення митним брокером позивача було подано митну декларацію (далі МД) від 14 квітня 2021 року №UA209310/2021/004542 на товар: «Легковий автомобіль, призначений для перевезення пасажирів виключно по дорогах загального користування. Такий, що був в експлуатації. Марки «Skoda», модель - «Octavia», номер кузова - [NUMBER] , тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см3, потужність двигуна - 81 kw, номер двигуна - немає даних, загальна кількість місць включаючи водія - 5, колісна формула 4х4, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, виробник - «Skoda», країна виробник - CZ». У зв`язку із тим, що під час митного оформлення були подані документи для підтвердження заявленої митної вартості, які не містили необхідних відомостей для \~підтвердження числових значень складових митної вартості товару, митним органом декларанту було запропоновано подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, що розпочало процедуру консультації митного органу з декларантом. Декларантом додатково надано рахунок-фактуру купівлі-продажу зазначеного автомобіля між попереднім власником і продавцем автомобіля у країні придбання транспортного засобу та історію транспортного засобу. Прізвище попереднього власника і продавця автомобіля однакові - «Керка», що може свідчити про те то такі є пов`язаними особами і виключає можливість використання зазначеного рахунка-фактури у якості підтверджуючого документа митної вартості товару. 19 квітня 2021 року декларантом на адресу Митниці надіслано заяву про відсутність інших додаткових документів. Послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної вартості, через відсутність необхідної інформації про вартість імпортованого транспортного засобу така була визначена Митницею самостійно за резервним методом. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугував звіт про незалежну оцінку транспортного засобу за МД від 14 квітня 2021 року №14042021_IF202104114-003. При цьому не було враховано додаткового зменшення ринкової вартості транспортного засобу виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників Сдод = -2492,24 євро. Вважає, що оспорювані Рішення та Картка відмови були прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10 квітня 2021 року [PERSON] було придбано у нерезидента «KEMP-CAR MICHAL KEPKA» на території Республіки Польща легковий автомобіль марки «Skoda», модель «Octavia», номер кузова [NUMBER] , робочий об`єм циліндрів двигуна 1598 см3, тип двигуна дизель, 2016 календарного року виготовлення, який був у використанні (після ДТП). Вартість автомобіля відповідно до рахунку-фактури (faktura eksportowa) №22/2021 від 10 квітня 2021 року становила 17 600,00 PLN. Внаслідок імпорту вказаного автомобіля з Республіки Польща було оформлено МД країни відправлення MRN №21PL402010E0505044 від 10 квітня 2021 року. З метою митного оформлення цього транспортного засобу в Україні декларантом в інтересах [PERSON] 14 квітня 2021 року до Митниці було подано МД UA209310/2021/004542, у якій зазначено про ввезення на територію України автомобіля легкового марки «Skoda», модель «Octavia», номер кузова [NUMBER] , робочий об`єм циліндрів двигуна 1598 см3, тип двигуна дизель, 2016 модельного року виготовлення, колісна формула 4х4. Митну вартість визначено за першим (основним) методом за ціною договору у 17 600,00 PLN, що з урахуванням офіційного курсу валют становить 128\~ 518,72 грн. Для підтвердження митної вартості транспортного засобу і обраного методу її визначення було додано: рахунок-фактуру (faktura eksportowa) №22/2021 від 10 квітня 2021 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209040/2021/015400 від 12 квітня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 08 квітня 2019 року серії [NUMBER] ; звіт про незалежну оцінку транспортного засобу від 14 квітня 2021 року \~№14042021_IF20210414-003; митну декларації країни відправлення №21PL402010E0505044 від 10 квітня 2021 року, а інші некласифіковані документи. 19 квітня 2021 року митним органом електронного повідомлення відповідно до частини 3\~ статті 53 МК було запропоновано надати\~ додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, у відповідь на яке декларантом додатково було надано рахунок-фактуру купівлі-продажу зазначеного автомобіля між попереднім власником і продавцем автомобіля у країні придбання, а також повідомлено про неможливість надати інші документи для підтвердження митної вартості товару. За результатами розгляду поданої МД від 14 квітня 2021 року та доданих до неї документів Митниця відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки № UA209310/2021/00096, у якій зазначено, що митна вартість не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2, 3\~ статті 53 МК\~ (електронна відповідь декларанта про відсутність можливості надання запитуваних документів). Відповідно до пункту 1 частини 4\~ статті 54 МК\~ здійснено контроль наявності у підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості\~ заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. Відповідно до частини 2\~ статті 53 МК декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: банківські або інші платіжні документи про оплату. Відповідно до вимог частини 6\~ статті 54 МК неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в частинах 2-4\~ статті 53 МК, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно зі\~ статтею 57 МК. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК) та методу 2б (статті 60 МК) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в (статті 62 МК) та методу 2г (статті 63 МК) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугував Звіт про незалежну оцінку транспортного засобу від 14 квітня 2021 року за №14042021_IF20210414-003 без врахування пошкоджень. Відтак, Митницею було прийнято оспорюване Рішення №UA209310/2021/000028/1 від 19 квітня 2021, у якому скориговано задекларовану митну вартість товару (17\~ 600,00 PLN) за резервним методом і визначено її у розмірі 28 206,00 PLN. [PERSON] на підставі Рішення від 19 квітня 2021 року №UA209310/2021/000028/1 подав другу МД №UA209310/2021/004755, у графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив « 1/6» та у графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників, однак не погодився із такими рішеннями Митниці щодо коригування митної вартості імпортованого ним транспортного засобу та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається, за захистом своїх прав. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки. Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію). Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК). У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК). Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На переконання апеляційного суду, наведені правові норми дають підстави для висновку, що органи доходів і зборів при реалізації свої повноважень щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом мають право витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, однак лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. При цьому наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступні дії, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення органом доходів і зборів іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Отже, митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши документи, надання яких може усунути такі сумніви. \~ Таким чином, відсутність у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про його протиправність. \~ Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Сам факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товару, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за обраним декларантом методом на підставі поданих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для її коригування митним органом. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, виходячи із приписів частини 2 статті 55 МК та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства. На думку апеляційного суду, слід погодитися із висновком суду першої інстанції про неспроможність доводів Митниці щодо того, що рахунок-фактура\~ (faktura eksportowa) №22/2021 від 10 квітня 2021 року, оформлена «KEMP-CAR MICHAL KEPKA», не є розрахунковим документом встановленої форми, що засвідчує факт купівлі автомобіля, з посиланням на норми законодавства України щодо порядку оформлення бухгалтерських документів чи документів, які засвідчують розрахункову операцію за фактом внесення коштів, до господарської операції, яка мала місце за межами митного кордону України із нерезидентом за відсутності будь-яких аргументів про порушення національного законодавства Республіки Польща при його оформлені. При цьому у вказаному рахунку-фактурі (faktura eksportowa)\~ №22/2021 від 10 квітня 2021 року, виданого продавцем-нерезидентом «KEMP-CAR MICHAL KEPKA», чітко визначено вартість придбаного автомобіля у сумі 17 600,00 PLN а також відомості щодо продавця та покупця транспортного засобу з його унікальним серійним номером (кодом) кузова (VIN-код). Водночас слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що сама по собі сплата коштів у день складання рахунку (10 квітня 2021 року), чи у інший день після оформлення такої фактури не змінює правове регулювання, що міститься у частині 1 статті\~ 49\~ МК, відповідно до якої митною вартістю є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а отже сам факт безпосереднього здійснення внесення коштів покупцем на користь продавця не є визначальним для визначення митної вартості товару. Водночас, з урахуванням приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судом апеляційної інстанції враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 803/1112/17 про те, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля, квитанцій), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей. Наведені у апеляційній скарзі доводи Митниці щодо пов`язаності між собою продавця-нерезидента та попереднього власника транспортного засобу на території Республіки Польща, що вплинула на визначення ціни товару, на переконання апеляційного суду, базуються на необґрунтованих сумнівах відповідача та до уваги не приймаються. Окрім того, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що Митниця не спростувала належними і допустимим доказами відомостей, зафіксованих у рахунку-фактурі №22/2021 від 10 квітня 2021 року і МД країни відправлення№21PL402010E0505044 від 10 квітня 2021 року щодо продавця-нерезидента та вартості імпортованого позивачем автомобіля. Також слід наголосити на тому, що адміністративний суд,

Результат розгляду: denied