Рішення адміністративного суду від 2022-09-26 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати [PERSON] пенсії з обмеженням її максимального розміру; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної [PERSON] пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру пенсії за минулий час з 20.12.2016, з подальшою виплатою її у розмірі, встановленому після перерахунку, та здійснення такого перерахунку пенсії та її виплати у подальшому у випадках і в порядку, визначеному законодавством про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб без обмеження граничного розміру, з підстав протиправності вказаних дій на думку позивача; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та 926,53 грн. витрат по сплаті судового збору. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати [PERSON] пенсії з обмеженням максимального розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії без обмеження максимальним розміром з 20.12.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь [PERSON] 2658 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій \~апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] з 1 липня 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію, яка призначена відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон України №2262) (а.с. 30, 55). Також, судом встановлено, що в січні 2021 року [PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії йому на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Житомирській області №57/85-2640 від 31.08.2020 починаючи з 01.04.2019 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 05.03.2019 провести перерахунок та виплату пенсії йому на підставі довідки управління Служби безпеки України в Житомирській області №57/85-2640 від 31.08.2020 починаючи з 01.04.2019 року, у розмірі 100% без відстрочення платежу та без обмеження її граничним розміром; - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення розміру пенсії йому за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії йому з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення [PERSON] розміру пенсії за рахунок виплати з 05.03.2019 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та щодо відмови у перерахунку основного розміру його пенсії починаючи з 01.04.2019 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, зазначених у довідці Управління СБУ в Житомирській області від 31.08.2020 № 57/85-2640. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області \~провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, на підставі довідки Управління СБУ в Житомирській області від 31.08.2020року № 57/85-2640 з врахуванням проведених виплат. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на підставі вказаного рішення суду проведено перерахунок пенсії [PERSON] та нараховано доплату за період з 05.03.2019 до 30.04.2021 в розмірі 116772,76 грн, а з 1 травня 2021 року пенсія виплачується із застосуванням обмеження максимальним розміром 17690 грн. Не погоджуючись із обмеженням пенсії максимальним розміром [PERSON] звернувся до суду. Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених за Законом України №2262-XII) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону України №2262-XII зі змінами, а положення статті 2 Закону України №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону України №2262-XII, залишилися чинними, то на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, та Законом України №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців та деяких інших осіб, яким пенсія призначалася за Законом України №2262-XII. У спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону України №3668-VI, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу з 20.12.2016 без обмеження максимальним розміром. Щодо вимоги про стягнення судових витрат, суд першої інстанції вказав, що з огляду на надані позивачем докази на підтвердження вартості послуг зі складання проекту позовної заяви, а також не надання відповідачем доказів неспівмірності вартості послуг адвоката, заявлені позивачем \~витрати підлягають відшкодуванню з розрахунку витраченого часу на складання проекту позовної заяви помноженого на вартість години послуг адвоката, а саме: 5 год х 350 грн = 1750,00 грн. Крім того, суд вказав про наявність підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи, що мотивувальна частина апеляційної скарги містить доводи стосовно відсутності підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині доводів та вимог апеляційної скарги. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі\~ \~Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію\~ \~Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року. Відповідно до положень\~ \~статті 2 Закону № 3668-VI\~ \~максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до\~ \~Митного кодексу України,\~ \~законів України «Про державну службу»,\~ \~«Про прокуратуру»,\~ \~«Про статус народного депутата України»,\~ \~«Про Національний банк України»,\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~«Про Кабінет Міністрів України»,\~ \~«Про дипломатичну службу»,\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~«Про службу в органах місцевого самоврядування»,\~ \~«Про судову експертизу»,\~ \~«Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,\~ \~«Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»,\~ \~«Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,\~ \~«Про пенсійне забезпечення»,\~ \~\~\~\~«Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Водночас\~ \~Законом № 3668-VI внесені зміни у\~ \~статтю 43 Закону № 2262-XII, які викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 (далі - рішення КСУ № 7-рп/2016) визнано такими, що не відповідають\~ \~Конституції України\~ \~(є неконституційними), положення\~ \~частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. Згідно з\~ \~пунктом 2 резолютивної частини\~ \~вказаного Рішення положення\~ \~\~\~\~частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року. Конституційний Суд України у рішенні № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають\~ \~статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи\~ \~частини п`ятої статті 17 Конституції України\~ \~щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених\~ \~частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Таким чином, з 20 грудня 2016 року, з урахуванням положень рішення КСУ № 7-рп/2016, у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими. Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі № 591/2109/17, від 08 серпня 2019 року у справі №\~ \~\~\~\~522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №\~ \~\~\~\~522/16881/17 та від 17 травня 2021 року у справі № 343/870/17 Поміж іншим, Суд вказує, що положення\~ \~частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII\~ \~\~\~\~та положення\~ \~\~\~\~частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ\~ \~(у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до\~ \~Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом. Конституційним Судом України у рішенні №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає\~ \~статті 17 Конституції України\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~положення\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. При цьому положення\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статті 2 Закону № 3668-VI\~ \~(у частині поширення її дії на\~ \~Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між\~ \~Законом №2262-XII\~ \~з урахуванням рішення КСУ № 7-рп/2016 та\~ \~Законом № 3668-VI\~ \~- у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення\~ \~ст. 2 Закону №3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у\~ \~пунктах 52,\~ \~56 рішення\~ \~від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Водночас положеннями\~ \~статті 6 КАС України\~ \~встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~ \~Конституції України\~ \~гарантується. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення\~ \~статей 1,\~ \~8,\~ \~92 Конституції України, а також на\~ \~статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права\~ \~зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Подібний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19. Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин застосуванню підлягають норми\~ \~Закону № 2262-XII\~ \~з урахуванням рішення КСУ № 7-рп/2016, а не норми\~ \~Закону № 3668-VI. Разом з тим, щодо висновків суду першої інстанції стосовно зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії без обмеження максимальним розміром з 20.12.2016, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №240/177/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії \~адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення [PERSON] розміру пенсії за рахунок виплати з 05.03.2019 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, та щодо відмови у перерахунку основного розміру його пенсії починаючи з 01.04.2019 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, зазначених у довідці Управління СБУ в Житомирській області від 31.08.2020 № 57/85-2640. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області \~провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] \~з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, на підставі довідки Управління СБУ в Житомирській області від 31.08.2020року № 57/85-2640 з врахуванням проведених виплат. Також, зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.05.2021 №11217-12116/К-03/8-0600/21 вбачається, що на виконання вищевказаного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії [PERSON] з 05.03.2019 з урахування 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 на підставі довідки Управління СБУ в Житомирській обалсті від 31.08.2020 №57/85-2640 з врахуванням раніше проведених виплат та нараховано доплату за період з 05.03.2019 до 30.04.2021 в розмірі 116 772,76 грн (а.с. 13), а з 1 травня 2021 року виплата пенсії проводиться в перерахованому за рішенням суду розмірі. Згідно долученого до матеріалів справи протоколу про перерахунок пенсії [PERSON] з 01.05.2021 розмір пенсії позивача становить 70% грошового забезпечення та складає \~з урахуванням надбавок 20063,97 грн. При цьому, розмір пенсії, який виплачується позивачу з обмеженням максимального розміру складає 17\~ \~690,00 грн. Тобто, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №240/177/21 здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Управління СБУ в Житомирській області від 31.08.2020 № 57/85-2640, однак розмір пенсії виплати обмежено максимальним розміром. Суд звертає увагу на приписи ч.3 ст.51 Закону № 2262-XII, згідно якого перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Отже, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 на підставі довідки Управління СБУ в Житомирській області від 31.08.2020 № 57/85-2640, оскільки перерахунок пенсії позивачу відбувся на підставі рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №240/177/21. При цьому саме при здійсненні зазначеного перерахунку відповідачем були порушенні права та інтереси позивача.\~ \~ Однак, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з 20.12.2016 по 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром, оскільки судом не здобуто доказів, які б свідчили про порушення відповідачем прав [PERSON] в частині обмеження розміру його пенсійної виплати максимальним розміром, а сторонами таких до матеріалів справи не додано, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в даній частині. Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині та прийняти нове рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії без обмеження максимальним розміром з 01 квітня 2019 року адміністративного позову. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: partial