Рішення адміністративного суду від 2022-06-01 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, у якому просив скасувати постанову БАВ №280147 від 15.02.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 15.02.2022 відносно [PERSON] було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №280147 від 15.02.2022 за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 15.02.2022 о 15 год. 30 хв. м. Запоріжжі, на перехресті Прибережна автомагістраль та вул. Фортечна, водій [PERSON] керував транспортним засобом з номерними знаками, що (заднім), що забруднений та не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м та не мав при собі водійського посвідчення (тимчасовий дозвіл протермінований, який був виданий 14.11.2021 №213652) не мав діючого обов`язкового страхового полісу наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.1, пп. «г» п. 2.1, пп. «в» п. 2.9, п. 30.2. Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР). Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2022 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 272, 286 КАС України з повідомлення (викликом) учасників справи, сторонам надано строк для подання відзиву на позов, судове засідання в справі призначено на 01.06.2022. Позивач в судове засідання не з`явився, 01.06.2022 від представника позивача адвоката Гребнєва І.І. на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, в якому представник зазначив, що на заколення позовних вимог наполягає та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач Управління патрульної\~поліції в\~Запорізькій області\~Департаменту патрульної\~поліції повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому ст. 268 КАС України порядку, шляхом направлення тексту повістки та ухвали на офіційну електронну адресу Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідач Департамент патрульної\~поліції повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому ст. 268 КАС України порядку, шляхом направлення тексту повістки та ухвали на офіційну електронну адресу Департаменту патрульної поліції. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Вказані критерії одночасно є вимогами для суб`єктів владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність. Судом встановлено, що 15.02.2022 інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області винесено постанову серії БАВ №280147 від 15.02.2022 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 15.02.2022 о 15 год. 30 хв. м. Запоріжжі, на перехресті Прибережна автомагістраль та вул. Фортечна, водій [PERSON] керував транспортним засобом з номерними знаками, що (заднім), що забруднений та не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м та не мав при собі водійського посвідчення (тимчасовий дозвіл протермінований, який був виданий 14.11.2021 №213652) не мав діючого обов`язкового страхового полісу наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.1, пп. «г» п. 2.1, пп. «в» п. 2.9, п. 30.2. ПДР, у зв`язку із чим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: -підпункту «а» - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; -підпункту «ґ» - чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до\~підпунту «в»\~пункту 2.9.\~Правил дорожнього\~руху,\~водієві забороняється\~керувати транспортним\~засобом,\~не зареєстрованим\~в уповноваженому\~органі МВС,\~або таким,\~що не\~пройшов відомчу\~реєстрацію в\~разі,\~якщо законом\~встановлена обов`язковість\~її проведення,\~а також\~без номерного\~знака або\~з номерним\~знаком,\~що: не\~належить цьому\~засобу; не\~відповідає вимогам\~стандартів; закріплений\~не в\~установленому для\~цього місці; закритий\~іншими предметами\~чи забруднений,\~що не\~дає змоги\~чітко визначити\~символи номерного\~знака з\~відстані 20\~м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Відповідно до пункту 30.2. Правил дорожнього руху, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів). На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на яких ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. За вказаних обставин факт порушення позивачем вимог ПДР об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та незаконність і безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена КУпАП. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22.10.2010 року № 23-рп/2010). Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а наданий відповідачем доказ спростовує склад інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення. Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом не було встановлено в діях позивача порушень ПДР, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За звернення до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп, що підтверджується квитанцією. Доказів понесення інших витрат позивачем суду надано не було, із заявою про намір подати докази щодо розміру понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом справи позивач не звертався. За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції.

Результат розгляду: granted