Рішення адміністративного суду від 2023-06-06 00:00:00+03

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся [PERSON] (далі - позивач ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягала у відмові перерахувати та здійснити доплату за заявою [PERSON] його пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100% суми підвищення перерахованої пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з урахуванням 100% суми підвищення перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2022 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно) 75% суми підвищення пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368) здійснити виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно) з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код: 42098368) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок). Судом під час ухвалення рішення не вирішено питання відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу, що були заявлені у позовній заяві. До Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просить суд стягнути на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн. Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368) витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено. Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції додатковим рішенням про часткове задоволення заяви позивачу щодо стягнення витрат на правничу допомогу, позивачем подано до суду апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення скасувати та прийняти нове про задоволення заяви у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір витрат на правничу допомогу, оскільки матеріалами справи підтверджено витрати на правничу допомогу в повному обсязі, а отже суд не повинен застосовувати співмрність. Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу. Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники. З огляду на перебування членів колегії у відпустці та відсутність повідомлення сторін про розгляд справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне адміністративне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 КАС України). Згідно із частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини 3 статті 134 КАС України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 4 статті 134 КАС України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між ТОВ «Комфорт Груп» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридичні технології» в особі керуючого партнера Швачки Вікторії Юріївни (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги від 25.05.2021 №39, за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист прав і інтересів замовника шляхом надання правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а замовник зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, понесені в ході виконання договору. Відповідно до пунктів 1.1, 3.2 договору За надання правової допомоги замовник сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду відповідно до видів та вартості правової допомоги, визначених у кошторисах, що є додатком до цього договору. Згідно пункту 1 Кошторису - Додатку до договору про надання правової допомоги №39 від 25.05.2021 за надання замовнику послуг з правової допомоги у питання перерахунку пенсії та вчинення інших дій, пов`язаних з перерахунком пенсії, супроводження розгляду відповідних справ у судах замовник сплачує на користь Адвокатського об`єднання гонорар, зокрема за підготовку позову у суді першої інстанції у розмірі 4900,00 грн. (витрата часу - 3,5 год., вартість однієї години роботи - 1400 грн.). За фактом надання послуг сторони складають акт. Оплата наданих послуг згідно із актами здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з дати вступу у законну силу рішення, постанови чи ухвали суду, яким завершується розгляд відповідної справи судом. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 25.05.2021 №39, ордер серії АА №1115175, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт надання послуг № 212 від 01.11.2021 на суму 4900,00 грн. При цьому, згідно з актом надання послуг № 212 від 01.11.2021 вбачається, що виконавцем були надані (виконані) наступні роботи (послуги): підготовка позову про зобов`язання перерахувати пенсії за 2019 рік на суму 4900 грн. (кількість годин 3,5 х 1400 грн.). Так, суд першої інстанції зазначив, що за наслідками оцінки співмірності заявленого адвокатом розміру відшкодування витрат на правничу допомогу із обсягом виконаних ним робіт, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00грн. Позивач зазначає, що суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідача всю суму, яка заявлена позивачем, колегія суддів не погоджується з даним твердженням, оскільки відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначав, що суб`єкт владних повноважень заперечує проти стягнення з останнього витрати Оцінюючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмету спору, суд враховує: - належність справи до справ незначної складності та її розгляд судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; - незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування у справі, і доказів на їх підтвердження, які, до того ж однотипні і знаходились у розпорядженні позивача; - формальність відзиву відповідача; - сталу судову практику. Справа є важливою для позивача. Вплив результату вирішення справи на репутацію позивача та наявність публічного інтересу з матеріалів справи не вбачається. Колегія суддів звертає увагу, що підготовка типової позовної заяви не зайняла тривалого часу, а отже 2 год є достатнім часу для підготування всього пакету документів для звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення було порушено норми процесуального та матеріального права, а отже додаткове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2800,00 грн. (1400*2год на підготовку позовної заяви). Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Приписи пункту 1 частин 1, 2 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта - задовольнити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення, яким прийняти нове рішення.

Результат розгляду: partial