Рішення адміністративного суду від 2022-02-07 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач), в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації основної відпустки за 2020 рік (16 днів), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 22.02.2021; - зобов`язати нарахувати та виплати грошову компенсацію за не використані дні основної відпустки за 2020 рік (16 днів), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби у розмірі 7942,99 грн; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за 2020-2021 роки; - зобов`язати нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення за 2020-2021 роки; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та не виплати щомісячної грошової допомоги особі, яка звільнена зі служби у зв`язку зі скороченням штатів; - зобов`язати нарахувати та виплати щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за спеціальним званням; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплати компенсацію середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні з 22.02.2021 по дату винесення рішення суду, з урахуванням середньоденного грошового забезпечення у розмірі 496,44 грн. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року по справі №480/3805/21 вказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації за невикористані дні за 2020 рік щорічної основної відпустки тривалістю 16 календарних днів. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані дні за 2020 рік щорічної основної відпустки тривалістю 16 календарних днів. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] щомісячної грошової допомоги, передбаченої статтею 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] щомісячну грошову допомогу, передбачену статтею 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, в частині задоволення позовних вимог щодо призначення щомісячної грошової допомоги, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року у справі № 440/3805/21 в частині задоволення позовних вимог щодо призначення щомісячної грошової допомоги та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в цій частині. В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що відповідно до вимог п.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393, обов`язок повідомити про те, що особа прийнята на службу чи поновлена або зареєстрована в службі зайнятості, покладається на таку особу, а не на ГУНП чи будь-який інший державний орган. Зазначає, що враховуючи те, що позивачем не надано підтверджуючих документів про відсутність реєстрації в державній службі зайнятості, правові підстави для здійснення виплати щомісячної грошової допомоги відсутні. Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області №9о/с від 06 липня 2020 року "По особовому складу" лейтенанта поліції [PERSON] , який прибув після закінчення Харківського національного університету внутрішніх справ, призначено на посаду слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції з 05 липня 2020 року. Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області №98о/с від 22 лютого 2021 року "По особовому складу" лейтенанта поліції [PERSON] , слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції, звільнено зі служби в поліції з 22 лютого 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів), та визначено, що він має право на отримання грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку в кількості 02 календарних дні. В подальшому, [PERSON] звернувся до Головного управління Національної поліції в Полтавській області із заявою щодо нарахування та виплати усіх належних при звільненні видів грошового забезпечення. Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану в 2020 році оплачувану відпустки в кількості 16 календарних днів, індексації грошового забезпечення, а також щомісячної грошової допомоги особі, яка звільнена зі служби у зв`язку зі скороченням штатів при звільненні, позивач звернувся до суду з позовом. Задовольняючи частково позов у частині призначення щомісячної грошової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів для не нарахування такої допомоги. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів ст. 308 КАС України, дане рішення підлягає апеляційному перегляду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплати щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за спеціальним званням. Щодо позовних вимог та доводів апеляційної скарги в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплати [PERSON] щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за спеціальним званням, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-XII, особам, які звільнені зі служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги безпосередньо визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 року №393 (далі - Порядок № 393) особам, звільненим із служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням. Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільнення. Згідно абзаців 5-9 пункту 11 Порядку №393 особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги: знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді); були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації; набули право на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем призначення пенсії. Якщо виплату пенсії припинено відповідно до законодавства протягом одного року після звільнення, виплата допомоги поновлюється з місяця, що настає за місяцем припинення виплати пенсії. Про прийняття (призов) на службу або поновлення на службі (посаді), реєстрацію в державній службі зайнятості, призначення пенсії особа, якій виплачувалася щомісячна грошова допомога, зобов`язана у тижневий строк повідомити органу, який здійснює її виплату. З аналізу наведеної норми можливо зробити висновок, що особи звільнені зі служби, зокрема в зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів без права на пенсію мають право на отримання щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Виплата вказаної допомоги здійснюється протягом одного року після звільнення зі служби. За умови настання випадків, вичерпний перелік яких установлений абзацами 5-9 пункту 11 Порядку №393, виплата такої допомоги припиняється, зокрема коли особа в період отримання щомісячної грошової допомоги знову була прийнята (призвана) на службу або поновлена на службі (посаді), зареєструвалася в установленому порядку в державній службі зайнятості або набула права на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення. Будь-яких інших застережень щодо підстав для відмови у призначенні не здійснення виплати щомісячної грошової допомоги положення Порядку №393 не містять, при цьому, приписи пункту 11 Порядку №393 містять перелік обставин у разі настання яких виплата вже призначеної допомоги припиняється. Згідно матеріалів справи, [PERSON] був звільнений зі служби 22.02.2021 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів). При цьому, звільнення особи за вказаної підставою надає їй право на отримання щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, умови призначення та порядок виплати якої регулюється Порядком №393. Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача у листі від 06.04.2021 №29/Ш-209 про розгляд питання виплати щомісячної грошової допомоги за умови надання позивачем документів на підтвердження відсутності реєстрації у державній службі зайнятості, оскільки Порядком №393 не передбачено обов`язку надавати такі документи для призначення щомісячної грошової допомоги на момент вирішення питання про призначення такої допомоги. Крім того, колегія зазначає, що Порядком №393 встановлено обов`язок особи повідомити органу, який здійснює призначену та виплату щомісячної грошової допомоги, про прийняття такої особи на службу або поновлення на службі, реєстрацію в державній службі зайнятості, призначення їй пенсії, проте ані вказаним порядком, ані Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не встановлено обов`язку особи повідомляти щодо відсутності таких обставин на момент вирішення питання про призначення щомісячної грошової допомоги. Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В трудовій книжці позивача серії [NUMBER] відсутні записи, що позивач знову був прийнятий на службу або поновлений на службі (посаді) (а.с 14-15). Доказів того, що позивач зареєструвався в установленому порядку в державній службі зайнятості або набув права на пенсію, відповідачем не надано та з матеріалів справи не встановлено. Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання протягом одного року після звільнення, з дня звільнення, передбаченої приписами ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, відповідачем жодних доказів наявності передбачених підстав для невиплати такої допомоги не надано. Отже, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] щомісячної грошової допомоги, передбаченої статтею 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] щомісячну грошову допомогу, передбачену статтею 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлена доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності часткового задоволення адміністративного позову в оскаржуваній частині. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied