Рішення адміністративного суду від 2022-02-03 00:00:00+02

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП) в якому просив: визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині скасування надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в період з 01.11.2020 по 05.03.2021 включно; зобов`язати встановити, нарахувати і виплатити позивачу надбавку поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень 01.11.2020 по 05.03.2021 включно в розмірі 15 відсотків від посадового окладу, що складає 1872,58 грн; зобов`язати ГУНП встановити, нарахувати і виплатити [PERSON] надбавку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час 01.06.2016 по 05.03.2021 включно у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, що складає 28074,50 грн; зобов`язати встановити, нарахувати і виплатити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції з 01.05.2016 по 05.03.2021 включно в розмірі до 100% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, що складає 436200,02 грн; визнати протиправними та скасувати наказів ГУНП від 24.11.2020 №351 о/с; 24.12.2020 № 382 о/с; 25.01.2021 № 25 о/с; 22 .02.2021 № 52 о/с; 23.03.2021 № 88 в частині встановлення, нарахування і виплати [PERSON] частини грошового забезпечення премії; зобов`язати відповідача встановити, нарахувати і виплатити премію, як частину грошового забезпечення з 01.11.2020 по 05.03.2021 включно в розмірі до 91,07% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції, що складає 62783,96 грн; визнати протиправними та скасувати накази ГУНП від 23.09.2020 № 288 о/с; 24.12.2020 № 382 о/с; 23.03.2021 № 88 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; зобов`язати встановити, нарахувати і виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік в сумі 17706,38 грн та матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік в сумі 60548,92 грн на загальну суму 78 255,3 грн відповідно; визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 23.07.2020 № 223 о/с; 25.08.2020 №258 о/с; 24.12.2020 №382 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати додаткової доплати, згідно постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» від 29.04.2020 №375 (далі Постанова №375); зобов`язати ГУНП встановити, нарахувати і виплатити позивачу додаткову доплату згідно Постанови № 375 в період з 10.03.2020 по 05.03.2021 в сумі 143213,43 грн; стягнути на користь позивача додаткову доплату згідно Постанови №375 в сумі 143213,43 грн; визнати протиправною бездіяльність ГУНП в частині невиплати індексації грошового забезпечення в період 01.06.2016 по жовтень 2017 року включно в сумі 3474,97 грн.; зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення в період 01.06.2016 по жовтень 2017 року включно в сумі 3474,97 грн.; стягнути на користь позивача нараховану індексацію грошового утримання з 01.06.2016 по жовтень 2017 року включно в сумі 3474,97 грн. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов [PERSON] до ГУНП про визнання протиправними та скасування наказів, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП від 24.11.2020 № 351 о/с; 24.12.2020 № 382 о/с; 25.01.2021 № 25 о/с; 22.02.2021 № 52 о/с; 23.11.2021 № 88 в частині встановлення, нарахування і виплати позивачу частини грошового забезпечення премії; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити премію, як частину грошового забезпечення з 01.11.2020 по 05.03.2021 включно в розмірі до 91,07% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції, що складає 62783,96 грн; визнання протиправними та скасування наказів ГУНП від 23.09.2020 № 288 о/с; 24.12.2020 № 382 о/с; 23.03.2021 № 88 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік в сумі 17706,38 грн та матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік в сумі 60548,92 грн на загальну суму 78255,3 грн відповідно; визнання протиправними та скасування наказів ГУНП від 23.07.2020 № 223 о/с; 25.08.2020 №258 о/с; 24.12.2020 №382 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати додаткової доплати, згідно Постанови №375; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити додаткову доплату згідно Постанови №375 в період з 10.03.2020 по 05.03.2021 в сумі 143213,43 грн; стягнення на користь позивача додаткової доплати згідно Постанови №375 в сумі 143213,43 грн залишено без розгляду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано ГУНП здійснити нарахування та виплату [PERSON] в період з 01.06.2016 по 05.03.2021 доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення з червня 2016 року по жовтень 2017 року включно. Зобов`язано ГУНП провести нарахування та виплату [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись із постановленою ухвалою та ухваленим рішенням суду, у відповідній частині його оскаржили сторони, які із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права: позивач просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу в частині оскаржуваних позовних вимог до суду першої інстанції, рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі; відповідач просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі [PERSON] вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд здійснив підміну терміну трудовий спір з питань оплати праці, строк звернення до суду по якому необмежений на публічно-правовий спір з приводу проходження і звільнення з публічної служби термін звернення по якому 1 місяць в контексті частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС). Зазначає, що в період 2020-2021 років йому виплачували грошове забезпечення менше мінімального розміру, що порушує його право на мирне володіння майном, проте суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам скаржника, що наведені ним в позові. Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що облік фактичного часу служби в нічний час для на рахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходив службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейським служби в нічний час. Проте вказана форма довідки до ГУНП в період з 01.06.2016 по 05.03.2021 не надходила, однак суд першої інстанції при постановленні рішення вказане до уваги не взяв чим порушив норми матеріального права. Також зауважує, що згідно «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078, Постанова №1078 відповідно) право на виплату індексації до 24.10.2017 у позивача відсутнє. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін у відповідній частині, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача-апелянта, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга позивача на ухвалу суду підлягає задоволенню, а на рішення суду - не може бути задоволена, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на характер праці позивача, та роботи в нічний час, відповідач обізнаний про можливість залучення поліцейських, зокрема позивача до роботи в нічний час. Той факт, що структурним підрозділом в якому позивач проходив службу не складались та не надавались до ГУНП довідки обліку несення позивачем служби в нічний час в період з 01.06.2016 по 05.03.2021 не може бути підставою для бездіяльності з нарахування ГУНП, як розпорядника коштів надбавки позивачу за роботу в нічний час. Також цей суд вказав, що позивачу в період з червня 2016 року по жовтень 2017 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем, а отже останній має право на виплату такої індексації. В частині відмовлених позовних вимог, суд зазначив, що оскільки від режимно-секретного органу до керівника структурного підрозділу не надходила відповідна інформація про роботу позивача, в період з 01.11.2020 по 05.03.2021, із документами, що містять державну таємницю, у зв`язку із чим у начальника ГУНП були відсутні підстави для видання наказу про встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Отже, надання права доступу до державної таємниці, ще не свідчить про здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких позивач працює із інформацією, яка є державною таємницею. Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції з 01.05.2016 по 05.03.2021 включно в розмірі до 100% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, що складає 436200,02 грн, суд вказав, що встановлення надбавки є правом, а не обов`язком керівника, тобто не є обов`язковим платежем, хоча і входить до складу грошового забезпечення. Розмір надбавки залежить від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. У період з 01.01.2016 по 05.03.2021 подання про встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції на [PERSON] не складались, відповідні накази керівника органу поліції не видавались, відтак підстави для встановлення та виплати позивачу такої надбавки були відсутні. Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають встановленим обставинам справи, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач в період із 26.11.2009 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 05.03.2021 - у Національній поліції України (далі НП). Відповідно до послужного списку [PERSON] зокрема, 05.09.2018 по 30.07.2020 перебував на посаді заступника начальника Іваничівського відділення поліції Горохівського відділу поліції ГУНП (далі Посада). Наказом ГУНП від 29.07.2020 №227 о/с [PERSON] звільнено з Посади та призначено старшим інспектором черговим сектору реагування патрульної поліції №2 Нововолинського відділу поліції Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП (далі - Нововолинський ВП), з 30.07.2020. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року справі №140/11823/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП від 29.07.2020 №227 о/с «По особовому складу» в частині звільнення [PERSON] з Посади. Поновлено на Посаді, з 30.07.2020. На виконання вказаного рішення суду ГУНП видано наказ від 06.11.2020 №330 о/с, яким позивача поновлено на посаді з 30.07.2020. Наказом ГУНП від 05.03.2021 №66 о/с підполковника поліції [PERSON] , Посада звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), (далі Закон №580-VIII) з 05.03.2021. В період проходження позивачем служби в органах НП виплата грошового забезпечення здійснювалася ГУНП, що не заперечується сторонами, проте позивач вважає, що окремі складові його заробітної плати, такі як премія, матеріальна допомога на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань, додаткова доплата, згідно Постанови №375, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції з 01.05.2016 по 05.03.2021 включно в розмірі до 100% від грошового забезпечення, виплачувались йому у меншому розмірі або взагалі не були встановлені. Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Вказана норма є загальною у розв`язанні спорів стосовно зазначених правовідносин у разі, якщо іншими законами встановлено інший строк звернення до суду в спорах щодо таких правовідносин. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини. Питання строків звернення до суду у зв`язку із нездійсненням перерахунку та виплати працівникам поліції (військовослужбовцям) грошового забезпечення (надбавка за кваліфікацію, винагорода за тривалість безперервної календарної військової служби, допомога на оздоровлення, підйомна допомога, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані положеннями Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), які повинні бути застосовані до спірних відносин. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» (далі Закон №108/95-ВР), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону №108/95-ВР, зі змінами та доповненнями від 1 січня 2017 року, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. За змістом частини другої статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Відповідно до пункту 3 розділу І «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 29.04.2016 за № 669/28799; далі Порядок №260, Наказ №260 відповідно) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Аналізуючи наведене вище, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведені в оскаржуваній ухвалі про те, що частина позовних вимог, які судом залишені без розгляду слід розцінювати, як вимоги, що пов`язані із спором про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, так як в розглядуваному випадку позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує саме на порушення відповідачем законодавства про оплату праці шляхом видання ГУНП наказів від 24.11.2020 №351 о/с; 24.12.2020 №382 о/с; 25.01.2021 №25 о/с; 22.02.2021 №52 о/с; 23.11.2021 №88 в частині встановлення, нарахування і виплати частини грошового забезпечення премії; матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; додаткової доплати, згідно Постанови №375. Спір, що пов`язаний із прийняттям громадян на публічну службу, її проходження чи звільнення уже був вирішений у справі №140/11823/20. Відкриваючи провадження за вказаними позовними вимогами, суд першої інстанції мав би дати оцінку таким доводам позивача та встановити правомірність чи протиправність видачі спірних наказів в частині встановлення ГУНП для виплати [PERSON] у відповідних розмірах спірних складових грошового забезпечення і лише після цього робити висновки про можливість стягнення із відповідача грошового забезпечення у тих розмірах, що наведені позивачем у позові. Таким чином, позивач має право звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення грошового забезпечення (премії, допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, додаткової доплати, згідно Постанови №375) без обмеження будь-яким строком. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12 червня 2020 року по справі № 818/1106/16. Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом порушено норми статті 123 КАС. Як видно з матеріалів справи, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 5 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №140/6622/21. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 06.08.2021 судом першої інстанції зареєстровано клопотання ГУНП про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду. 17.08.2021 судом першої інстанції зареєстровано заперечення позивача на клопотання ГУНП про залишення позову без розгляду в якому скаржник вказував на те, що на спір у цій справі поширюються вимоги статті 233 КЗпП та заявлені ним позовні вимоги не обмежуються будь-яким строком. За наслідками розгляду поданого ГУНП клопотання таке було задоволено частково та оскаржуваною ухвалою залишено без розгляду частину позовних вимог [PERSON] . Частиною першою статті 123 КАС передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. За приписами частини третьої статті 123 КАС якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Згідно з пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Водночас, системний аналіз положень статті 123 КАС дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. Так, статтею 123 КАС передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними. Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС). Таким чином, вважаючи, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду в частині спірних позовних вимог, суд першої інстанції повинен був вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку. Втім, із змісту оскаржуваної ухвали слідує, що суд першої інстанції інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду. З огляду на наведене, залишення вказаного позову без розгляду в частині спірних вимог, з мотивів відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду апеляційний суд визнає передчасним. Матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати заяву, в якій вказати причини/інші причини поважності пропуску строку звернення до суду. На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 140/2046/19, 10 червня 2020 року у справі № 620/1715/19, 23 вересня 2020 року у справі № 640/5645/19, 18 листопада 2021 року у справі №380/5811/20, і апеляційний суд не знаходить підстав застосовувати інший підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не було встановлено сукупності умов для застосування положень пункту 8 частини першої статті 240 КАС, що свідчить про порушення судом норм процесуального права. Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала, щодо частини позовних вимог, підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті. Що стосується відмовлених позовних вимог, то судом апеляційної інстанції встановлено наступне. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейських визначаються постановою КМУ «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 (далі Постанова №988), відповідно до пункту 1 якої грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. КМУ постановлено виплачувати надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірах та порядку, визначених законодавством (підпункт 2 пункту 5 Постанови №988). Наказом №260 затверджено Порядок №260. Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах, та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах,)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків. Установлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень заступникам керівника органу (міжрегіонального органу) поліції або керівникам структурних підрозділів, що безпосередньо підпорядковуються керівникові органу, здійснюється за його наказом підготовленим режимно-секретним органом, за умови надання зазначеним категоріям поліцейських допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю, у межах обсягів асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. З матеріалів справи видно, та це не заперечується сторонами, що, позивач в період із 30.07.2020 (дати звільнення) по 06.11.2020 (дати фактичного поновлення на Посаді) не виконував посадові обов`язки за Посадою та відповідно, перебуваючи на посаді старшого інспектора чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Нововолинського ВП, не мав доступу до державної таємниці і не працював з відомостями, що становлять державну таємницю. В період з 01.11.2020 по 05.03.2021 від режимно-секретного органу до керівника структурного підрозділу не надходила відповідна інформація про роботу позивача із документами, що містять державну таємницю, у зв`язку із чим у начальника ГУНП були відсутні підстави для видання наказу про встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Надання права доступу до державної таємниці, ще не свідчить про здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких позивач працює із інформацією, яка є державною таємницею. Таким чином надбавка позивачу за службу в умовах режимних обмежень наказами керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, - не встановлювалася та виплата не проводилася. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 7 серпня 2019 року у справі №820/5122/17. Доказів фактичного здійснення таких обов`язків позивачем у спірний період не надано. З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати позивачу за період з 01.11.2020 по 05.03.2021 надбавки за службу в умовах режимних обмежень. Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції з 01.05.2016 по 05.03.2021 включно в розмірі до 100% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, що складає 436 200,02 грн, суд зазначає наступне. Так, відповідно до пункту 4 розділу II Порядку №260 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби. Установлення та виплата зазначеної надбавки Голові Національної поліції України та заступникам Голови здійснюється в розмірі, визначеному в дозволі Міністра внутрішніх справ України, а керівникам органів поліції - у розмірі, установленому наказом Голови Національної поліції України. Розмір надбавки встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проєктів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання (за винятком Голови, його заступників) заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським та оголошується наказом по особовому складу. Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу. Поліцейським, які отримують підвищені посадові оклади, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів. У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом. Таким чином, аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби є правом, а не обов`язком керівника, тобто не є обов`язковим платежем, хоча і входить до складу грошового забезпечення. Розмір надбавки залежить від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Як слідує з матеріалів справи, у період з 01.05.2016 по 05.03.2021 подання про встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби в органах міліції та поліції на [PERSON] не складались, відповідні накази керівника органу поліції не видавались, відтак підстави для встановлення та виплати позивачу такої надбавки були відсутні. Крім того, пунктом 4 Постанови № 988 передбачено, що керівник відповідних органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення має право, тобто на свій розсуд, наказом установлювати надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в межах 100% від посадового окладу того чи іншого працівника залежно від специфіки умов проходження служби, яка проводиться в свою чергу, на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу, проте це не є його обов`язком. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 820/1033/17. За наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог у розглядуваній частині. Щодо оскаржуваних відповідачем вимог, то слід вказати, що ГУНП заперечує проти задоволення вимоги позивача про зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити надбавку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час 01.06.2016 по 05.03.2021 включно у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, що складає 28 074,50 грн. Пунктом 11 розділу 2 Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу. ГУНП вказує, що оскільки довідки обліку несення [PERSON] служби в нічний час в період з 01.06.2016 по 05.03.2021 до ГУНП не надходила, тому виплата доплати за службу в нічний час не здійснювалась. Відповідно до статті 91 Закону №580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. ГУНП, є територіальним органом, що здійснює контроль за діяльністю підрозділів Національної поліції в межах Волинської області, в тому числі за дотриманням прав поліцейських. З огляду на особливий характер праці поліцейських ГУНП наділене повноваженнями перевіряти та вимагати надання інформації для проведення перевірки дотримання прав поліцейських, в тому числі під час роботи в нічний час. Той факт, що структурним підрозділом в якому позивач проходив службу не складались та не надавались до ГУНП довідки обліку несення [PERSON] служби в нічний час в період з 08:00 год 08.02.2021 до 08:00 год 09.02.2021, 03.02.2021 до 04.02.2021, 24.02.2021 до 25.02.2021; з 09:00 год по 09:00 год 06.09.2020-07.09.2020, 09.09.2020 -10.09.2020, 12.09.2020-13.09.2020, 15.09.2020-16.09.2020, 18.09.2020-19.09.2020, 21.09.2020 по 22.09.2020, 24.09.2020-25.09.2020, 27.09.2020-28.09.2020, 29.09.2020-30.09.2020, 02.10.2020-03.10.2020, 05.10.2020-06.10.2020, 08.10.2020-09.10.2020, 11.10.2020-12.10.2020, 14.10.2020-15.10.2020, 17.10.2020-18.10.2020, 20.10.2020-21.10.2020, 23.10.2020-24.10.2020, 25.10.2020-26.10.2020, 27.10.2020-28.10.2020, 30.10.2020-31.10.2020, 02.11.2020-03.11.2020, 05.11.2020-06.11.2020, 08.11.2020-09.11.2020 підтверджується листами Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП від 06.04.2021 №6051/52/01-2021, від 07.04.2021 №1286/52/1/01-2021, і водночас ними і спростовуються доводи ГУНП про відсутність доказів несення позивачем служби у нічний час, зокрема в наведених у листах періодах. Дані про дні та години роботи/служби в нічний час, що наведені у листах взято із книги нарядів СПД №1 Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП від 15.01.2021 №376 дск, 28.05.2020 №53 дск, а отже такі підтверджують те, що позивач залучався до несення служби в складі добового режиму/наряду та має право на виплату доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за періоди, що наведені у листах від 06.04.2021, 07.04.2021 №6051/52/01-2021, 1286/52/1/01-2021. Задовольняючи повністю вказані позовні вимоги суд першої інстанції не врахував того, що докази про несення позивачем служби у нічний час є лише за перелічені вище періоди, а не так як цього просив позивач за період з 01.06.2016 по 05.03.2021, тому вказана позовна вимога з урахуванням вище наведеного підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання ГУНП здійснити нарахування та виплату [PERSON] доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за періоди, що наведені у листах Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП від 06.04.2021, 07.04.2021 №№6051/52/01-2021, 1286/52/1/01-2021 відповідно. Щодо доводів скаржника про те, що позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення починаючи з 24.10.2017, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи та погоджується з висновками суду першої інстанції у тій частині, що індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону №580-VIII та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII) в яких станом на 2016 рік передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру оплата праці (грошове забезпечення); грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Постановою №1078 затверджено Порядок №1078. Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. До вказаної постанови внесено зміни постановою КМУ від 18.10.2017 №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення. Проте, що Порядком №1078 до 24.10.2017 не було передбачено індексацію грошового забезпечення поліцейських, не можуть бути підставою для невиконання вимог Законів в яких були закріплені норми, що грошове забезпечення поліцейських індексується. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за в період з червня 2016 року по жовтень 2017 року, з огляду на що є всі підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Оцінюючи наведені скаржниками доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку, з урахуванням обставин, що встановлені вище в ході апеляційного розгляду справи. Разом з тим, апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що при відкритті апеляційного провадження на рішення суду за апеляційною скаргою ГУНП помилково не було стягнуто судовий збір за подання апеляційної скарги. Враховуючи вимоги статей 132, 296, 321, 322 КАС, пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ГУНП судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду (в частині оскаржуваних вимог) в сумі 2724 грн (1816 грн (дві вимоги немайнового характеру) х 1,5 ставка за подання апеляційної скарги)).

Результат розгляду: partial