Рішення адміністративного суду від 2023-09-05 00:00:00+03

І. РУХ СПРАВИ 1. 23.08.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі -Закон № 3551-XII); зобов`язати ГУ ПФУ здійснити йому перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як особі з інвалідністю І групи у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтував протиправністю дій відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як особі з інвалідністю І групи, яка захищала Батьківщину, її суверенітет і територіальну цінність, у розмірі меншому, ніж це визначено статтею 13 Закону № 3551-XII (десять мінімальних пенсій за віком). 2. Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 12.12.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023, відмовив у задоволенні позовних вимог. 3. 03.04.2023 [PERSON] звернувся до Верховного Суду із касаційної скаргою на вказані вище судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 380/11549/22 за вищевказаним позовом, з підстави, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023, ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. 4. Верховний Суд ухвалою від 24.04.2023 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою з підстави, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 5. У справі, яка розглядається суди встановили, що [PERSON] є особою з інвалідністю І групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. На виконання вимог Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова № 540; Порядок № 540, відповідно) відповідач виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2022 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи в розмірі 4421,00 грн. Представниця позивача 28.06.2022 звернулася до відповідача із заявою (скаргою) про здійснення нарахування та виплати позивачу невиплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, на підставі, зокрема, рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020. ГУ ПФУ листом від 26.07.2022 №9493-9096/К-52/В-1300/22 надало відповідь представниці позивача, у якій повідомило, що згідно із Порядком №540, розмір разової щорічної грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни І групи становить 4421,00 грн, який і було правомірно виплачено [PERSON] у червні 2022 року. Не погоджуючись з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги у розмірі меншому розмірі, ніж передбачено статтею 13 Закону №3551-XII [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 6. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, пославшись на висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, ухваленій у подібних правовідносинах, вказав на правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2022 рік в розмірі, визначеному в додатку до Порядку №540. IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 7. В обґрунтування касаційної скарги позивач вказав на те, що він як особа, яка захищала Батьківщину, її суверенітет і територіальну цінність, внаслідок чого йому було встановлено інвалідність І групи, має право на нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, оскільки до спірних відносин не можуть бути застосовані нормативно - правові акти органів державної влади, зокрема Порядку № 540, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені Законом № 3551-ХІІ як такі, що суперечать статті 17 Конституції України. Скаржник послався на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, в частині розміру одноразової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена статтею 13 Закону № 3551-ХІІ. 8. У відзиві на касаційну скаргу позивача ГУ ПФУ вказує на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, у зв`язку із чим просить залишити її без задоволення, а оскаржувані [PERSON] судові рішення - без змін. V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 9. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого. 10. У справі, яка розглядається, ключовим є питання визначення в умовах воєнного стану розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році для осіб з інвалідністю, яка настала внаслідок війни. 11. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду постановою від 13.06.2023 у справі № 560/8064/22 відступив від висновків, викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів цієї самої палати від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22 щодо застосування положень статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої статті 20 Закону України від 12.05.2015 № 389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану», частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у правовідносинах нарахування та виплатити щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком № 540, та дійшов висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах у такий спосіб: (1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей; (2) Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону № 3551-ХІІ; (3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій; (4) Уряд в додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році; (5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах: I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. 12. Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, колегія суддів констатує, що при визначенні розміру щорічної допомоги до 5 травня у 2022 році не можуть бути застосовані нормативно-правові акти органів державної влади (Бюджетний кодекс України та постанова № 540), які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені Законом № 3551-ХІІ, оскільки вони є такими, що суперечать статті 17 Основного Закону та спеціальному законодавству, яке регулює забезпечення державою соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства, які є пріоритетними й мають безумовний характер, а мають бути застосовані саме положення статті 13 Закону № 3551-XII, як спеціального законодавства, яке регулює спірні відносини та ухвалене з метою конкретизації приписів Конституції. 13. При цьому, враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин одночасно чинні норми Порядку № 540 та положення статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, які по різному визначають розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, та ієрархію нормативно-правових актів, застосуванню підлягають саме положення вказаного Закону № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу. 14. Таким чином, оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин. 15. З урахуванням наведеного, Верховний Суд приходить до висновку про те, що дії ГУ ПФУ щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону № 3551-XII, не відповідають критеріям, визначеним статтею 19 Конституції України та статті 2 КАС України, чим протиправно обмежив позивачу належну до виплати суму такої допомоги, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 16. Згідно з частинами першою, третьою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 17. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted