Рішення адміністративного суду від 2022-06-02 00:00:00+03

12.09.2021 року позивач - [PERSON] звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд: - визнати протиправним дії відповідача щодо не проведення на загальних підставах і без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масових перерахунків пенсії за вислугу років, не виплати заборгованості по пенсії за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року в сумі 5475,26 грн.; - зобов`язати відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, починаючи з 01.07.2021 року; - зобов`язати відповідача виплачувати, починаючи з 01.07.2021р., без обмеження будь-яким тимчасовим періодом, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень до розміру пенсії, визначеної відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ станом на 1 березня 2018 р., з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії; - зобов`язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії в сумі 5475,26 грн. за період з 05.03.2019 р. по 03.09.2019 р., з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 05.03.2019 р. по день фактичної виплати; - стягнути з відповідача 250000 грн. у відшкодування моральної шкоди, в режимі негайного виконання рішення, одним платежем; - винести окрему ухвалу суду про невідповідність директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 р. № 4626/02-40 нормам Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 №1282-XII, "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, в частині обов`язковості виконання судових рішень, дотримання встановленого порядку проведення перерахунку та індексації раніше призначених пенсій. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 1992 року призначена пенсія за вислугу років. В 1994 році внаслідок виїзду на ПМЖ за кордон виплата пенсії позивачу була припинена, але постановою Ленінського районного суду міста Севастополя від 28.01.2014 року у справі № 764/12535/13-а (2-а/764/101/2014 року), визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Севастополі та зобов`язано ГУ ПФУ відновити і виплачувати позивачеві пенсію за вислугу років, починаючи з 29.03.2010 року. Також позивач вказував, що з 01 січня 2015 року виплата пенсії знову була припинена, але з тих підстав, що в м. Севастополі, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, органи Пенсійного фонду України не здійснюють свої повноваження. Таке припинення також було оскаржене в суді, та постановою Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2015 року у справі № 757/5953/15-а визнано протиправними дії Пенсійного фонду України та зобов`язано відновити позивачеві виплату пенсії за вислугу років, з моменту припинення виплати - з 01.01.2015 року. Позивач зазначав, що з 01.01.2015 року він перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року у справі №814/1030/18 визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області та зобов`язано відповідача перераховувати і виплачувати позивачеві пенсію за вислугу років, починаючи з 01.01.2018 року, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ. Крім того, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі № 400/1715/20 визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за вислугу років позивачу в період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року, з розрахунку 100% суми підвищення до пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум, з компенсацією втрати частини доходів. Також позивач вказував, що згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», встановлено щомісячну доплату в сумі 2000 гривень до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018, яка враховується при подальших підвищеннях розмірів пенсій, визначених відповідно з статтями 13, 21 і 36 Закону. 05.08.2021 року і повторно 06.09.2021 року позивач звертався до відповідача, в зв`язку з непроведенням з 01.07.2021р. на загальних підставах перерахунку пенсії за вислугу років, а саме, ненарахування та невиплати щомісячної доплати в сумі 2000 гривень до пенсії, відповідно до Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 року, проте, в задоволенні заяв йому було відмовлено, з посиланням на те, що на відповідача судом не покладено зобов`язань з проведення перерахунків пенсії позивачеві. Позивач вказував, що правильним і ефективним способом захисту порушеного права, відповідно до судової практики ЄСПЛ, який забезпечить ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, виключить можливість повторення їх порушення відповідачем і буде сприяти остаточному вирішенню спору між сторонами, з`явиться саме примушування відповідача здійснювати на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом, масові перерахунки пенсії позивачу, з виплатою надбавок і підвищень до пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Зазначав позивач і про те, що відповідачем також до теперішнього часу не виплачена позивачеві заборгованість по пенсії в сумі 5475,26 грн. за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року, встановлена у рішенні суду по справі № 400/1715/20. Посилався позивач також на те, що відповідач допускає тривалу незаконну бездіяльність, не виплачуючи йому протягом трьох років заборгованість по пенсії, з посиланням на скасований судовим рішенням Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Позивач просив суд розглянути і задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної триваючими протиправними діями відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії, виплати пенсії в невстановленому законом розмірі. Протиправною бездіяльністю відповідача, а саме виплатою пенсії в невстановленому законом розмірі позивачеві завдано і продовжує наноситися моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях, в зв`язку з постійним тривалим порушенням його прав на соціальний захист, що порушує нормальний спосіб життя, призводить до постійної тривожності, безсоння. Сформована в результаті чергового позбавлення частини пенсії ситуація стала інтенсивно-психотравмуючою і привела до повної зміни життєдіяльності, адаптації до погіршення умов життя, фізичним і соціальним обмеженням, заподіявши позивачеві інтенсивні негативні психологічні переживання (моральні страждання). Позивач вказував, що він відчуває глибокі моральні і фізичні страждання, через усвідомлення себе жертвою такої несправедливості, в силу того, що він, як громадянин своєї країни, літній військовий пенсіонер незважаючи на чотири виграних судових процесів, як і раніше протиправно цинічно і безкарно позбавлений матеріального забезпечення в старості в установленому законом розмірі, на яке має право, і змушений знову і знову звертатися до суду. Розмір моральної шкоди 250000 грн. визначений позивачем з урахуванням тривалості (2010-2021 роки) і цинічності умисних і свідомо протиправних порушень конституційного права позивача на пенсійне забезпечення в старості, які мають постійний характер, що по суті є грубим знущанням над особистістю, тому, повністю відповідає вимогам розумності і справедливості, відповідає обставинам справи і ступеня моральних страждань позивача. Також позивач вказував, що згідно ст. 249 КАС України, суд, виявивши при розгляді справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, з встановленням терміну для надання відповіді, в залежності від змісту вказівок і терміну, необхідного для їх виконання. При виконанні судових рішень територіальних органів ПФУ керується директивним листом Пенсійного фонду України від 17.02.2015 р № 4626/02-40, згідно з яким, якщо в судовому рішенні не вказана кінцева дата періоду, за який слід здійснити нарахування та перерахунок пенсії, виплата такої пенсії проводиться до зміни умов пенсійного забезпечення особи або зміни або скасування норм законодавства, якими керувався суд при ухвалені свого рішення. Зазначав позивач і про те, що листом ПФУ № 4626/02-40, який є організаційно-розпорядчим актом, підвідомчим органам ПФУ, запропоноване довільне трактування судових рішень, і, по суті, дані вказівки про їх невиконання належним чином і в повному обсязі, що є проявом неповаги до суду, призводить до масових повторних судових розглядів, перевантаженості судів і непродуктивних матеріальних витрат, що представляє собою суспільний інтерес. Вказував позивач, що з урахуванням встановлених фактів неналежного виконання відповідачем судових рішень у справах №№ 764/12535/13-а, 757/5953/15-а, 814/1030/18, 400/1715/20, що призвело до нових судових розглядів, очевидна необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений адміністративний позов [PERSON] . Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у встановленні та виплаті з 01.07.2021 року щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії [PERSON] у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області установити та виплатити з 01.07.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії [PERSON] у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено. Встановлений судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту - тридцять календарних днів, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили. В задоволенні звернення до негайного виконання рішення суду для здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення відповідачем - відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області посилається на те, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року у справі №814/1030/18 позивачу з 01.01.2018 року була перерахована пенсія. При цьому рішенням від 31.05.2018 року у справі №814/1030/18 не передбачено будь-якого зобов`язання пенсійного органу щодо проведення у подальшому перерахунку пенсії [PERSON] , а тому апелянт вважає, що відсутні правові підстав для здійснення позивачу доплати відповідно до Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 року. Також апелянт вважає протиправним встановлення судового контролю, оскільки позивач не навів обставин необхідності встановлення судом судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року у справі №400/7936/21. Позивач - [PERSON] своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - не скористався. [PERSON] також, не погоджуючись з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року у справі №400/7936/21, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт [PERSON] посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Так, апелянт [PERSON] зазначає, що суд першої інстанції, не зважаючи на факти неодноразового припинення виплати позивачу пенсії та відновлення порушених прав судовими рішеннями у чотирьох судових справах, не обрав належний спосіб захисту порушеного права, не встановив механізму відновлення порушеного права, який виключить передумови для чергового судового розгляду. На думку апелянта - [PERSON] таким належним захистом його прав, який виключить можливість подальших звернень до суду, є саме зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, починаючи з 01.07.2021 року. Апелянт не вважає цю вимогу вимогою заявленою на майбутнє, оскільки саме така вимога гарантує ефективний захист його прав. При цьому апелянт посилається на постанову Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №826/4418/14, постанову Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі №815/1048/16. Також, апелянт [PERSON] вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з пенсійного органу 250000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки в адміністративному позові вказано в чому полягає заподіяна позивачу моральна шкода, наведені обставини, що є належними доказами, які підтверджують понесені позивачем моральні та фізичні страждання та втрати немайнового характеру, і свідчать про наявність причинного зв`язку між протиправними діями пенсійного органу та заподіяними позивачу душевними стражданнями, що на думку апелянта є достатньою підставою для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. На думку апелянта [PERSON] відмова у задоволенні позовних вимог щодо нарахування компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 05.03.2019 року, помилкового обґрунтована передчасністю заявлення таких вимог, оскільки спірні правовідносини врегульовані відповідним Законом №2050-ІІІ та Постановою КМУ №159, а правова позиція ВП ВС в постанові від 20.05.2020 року по справі №815/1226/18, свідчить про те, що нараховані але не отриманні з вини пенсійного органу суми пенсій, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Стосовно відмови у задоволенні вимоги щодо виплати заборгованості по пенсії у сумі 5475,26 грн. за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії починаючи з 05.03.2019 року по день її фактичної виплати, апелянт [PERSON] зазначає про неправильність висновків суду першої інстанції про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права - звернення з новим позовом щодо неналежного виконання судового рішення в іншій справі. На думку апелянта тривала невиплата пенсійним органом частини пенсії яка присуджена судовим рішенням в іншій справі №400/1715/20, є новим порушенням прав апелянта на пенсійне забезпечення, що становить новий предмет позову та підлягає судовому захисту. У відзиві на апеляційну скаргу [PERSON] , Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2022 року апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишена без задоволення, апеляційна скарга [PERSON] - задоволена частково. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №400/7936/21 - скасоване в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] , та в цій частині ухвалена нова постанова. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при виплаті з 01.07.2021 року щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії [PERSON] відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (ЄДРПОУ:13844159) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у відшкодування моральної шкоди 2393 грн. (дві тисячі триста дев`яності три гривні). Закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення на загальних підставах і без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масових перерахунків пенсії за вислугу років, не виплати заборгованості по пенсії за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року в сумі 5475,26 грн.; про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити заборгованість по пенсії в сумі 5475,26 грн. за період з 05.03.2019 р. по 03.09.2019 р., з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 05.03.2019 р. по день фактичної виплати. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №400/7936/21 - залишене без змін. До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення апеляційним судом додаткової постанови в частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, починаючи з 01.07.2021 року. В обґрунтування вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення [PERSON] посилається на те, що при розгляді його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не вирішив по суті його позовну вимогу про зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, починаючи з 01.07.2021 року. При цьому заявник вказує, що доводи на користь задоволення цієї позовної вимоги були наведені в його апеляційній скарзі, обставини щодо цієї вимоги досліджувались судом, однак жодного рішення не було прийнято. Також [PERSON] звертає увагу на те, що задоволення цієї позовної вимоги є належним механізмом запобігання порушенню його пенсійних прав, оскільки при настанні обставин за яких пенсійний орган зобов`язаний провести масовий перерахунок пенсій, перерахунок його пенсії ніколи не проводиться, у зв`язку із чим він кожного разу змушений звертатись до суду за захистом свого права. Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги [PERSON] та його заяви про ухвалення додаткового судового рішення, вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню частково з таких підстав. Скасовуючи рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №400/7936/21 в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] , ухвалюючи в цій частині нову постанову, суд апеляційної інстанції не вирішив позовні вимоги про зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, починаючи з 01.07.2021 року. При цьому, при розгляді апеляційних скарг позивача та відповідача, суд апеляційної інстанції в постанові від 28.04.2022 року встановив, що [PERSON] отримує пенсію за вислугу років з липня 1992 року, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на час виникнення спірних правовідносин перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Зазначені обставини сторонами у справі не заперечується та не оспорюються. Також, апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи, [PERSON] двічі (05.08.2021 року та 06.09.2021 року) звертався до Головного управління Пенсійного фонду України з проханням провести перерахунок його пенсії з 01.07.2021 року з урахуванням доплати, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (а.с. 19-зворот - 21-зворот ). Натомість, листом від 09.09.2021 року за вих. №10890-11384/Р-02/8-1400/21 Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області відмовило [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії з 01.07.2021 року з урахуванням доплати, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (а.с. 22). Зазначена відмова мотивована тим, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року № 757/5953/15-а зобов`язано Пенсійний фонд України поновити виплату пенсії за вислугу років з моменту зупинення її виплати - з 01.01.2015 року. На виконання вказаного рішення суду [PERSON] поновлено з 01.01.2015 року виплату пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року у справі №814/1030/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію за вислугу років, починаючи з 01.01.2018 року з усіма надбавками та підвищеннями відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-12. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 року у справі №814/1030/18 Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області з 01.01.2018 року пенсію позивача перераховано. Оскільки рішеннями суду не покладено на органи Пенсійного фонду України зобов`язань щодо проведення [PERSON] у подальшому перерахунків пенсії та встановлення до її розміру доплат, підстави для встановлення до розміру пенсії позивача щомісячної доплати, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», відсутні. За таких обставин, апеляційним судом були дослідження докази щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, починаючи з 01.07.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення. Так, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України у публічно-правових спорах фізичної особи із суб`єктом владних повноважень такий спір виникає у зв`язку з виконанням або невиконанням суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій відносно цієї особи. Конституція України, як Основний Закон України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (стаття 55 Конституції України). Також стаття 124 Конституції України встановлює, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 вказав на те, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 листопада 1997 року N 6-зп, пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року N 9-зп). Ключовим правовим питанням у цій справі, щодо якого фактичного виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з встановленням з 01.07.2021 року доплати до пенсії відповідно до Постанови КМУ №713 від 14.07.2021 року. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року, в частині яка була залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2022 року, порушені права позивача були відновлені з 01.07.2021 року, тобто з часу, коли пенсійний орган допустив їх порушення. Апеляційний суд зазначає, що відповідач в цій справі не приймав інших рішень, якими б відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії (нарахуванні доплат) в подальшому, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при наявності у майбутньому підстав для здійснення такого перерахунку, будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо / ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних. При цьому апеляційний суд зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, що б порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, а також не має бути спрямоване на захист прав у майбутньому (постанова ВП ВС від 28.04.2021 р. у справі №9901/123/20, рішення КАС ВС від 14.09.2020 року у справі №560/2120/20, залишене без змін постановою ВП ВС від 20.01.2021 року). Враховуючи викладене, оскільки рішення суду першої інстанції не містить мотивування щодо підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав (через передчасність заявлення) для задоволення цієї вимоги. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив не з`ясування обставин при вирішенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом масові перерахунки та виплату пенсії, з усіма надбавками і підвищеннями, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, внаслідок чого апеляційна скарга позивача в частині цієї позовної вимоги не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: partial