Рішення адміністративного суду від 2022-04-07 00:00:00+03

Громадянка [PERSON] (далі - позивач) через свого представника звернулася до суду з позовом до Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №282 від 01 червня 2021 року, яким скасовано посвідку на тимчасове проживання № [NUMBER] . Позов обґрунтовано тим, що з рішення відповідача неможливо встановити, які саме дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, що свідчить про його протиправність і наявність підстав для його скасування. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року адміністративний позов позивача було задоволено, оскаржене рішення відповідача визнано протиправним та скасоване. З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не надана належна оцінка підставам, за яких було прийняте оскаржене рішення, а саме, що позивач вчинила правопорушення, зокрема і кримінальні, що створює загрозу інтересам національної безпеки та охороні громадського порядку. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги. Представник позивача та позивач, представник третьої особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись. Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. З матеріалів справи встановлено, що 13.01.2021 року позивачці видано посвідку на тимчасове проживання № [NUMBER] строком дії до 20.10.2021 року у зв`язку з навчанням у відповідному навчальному закладі. 27.05.2021 року на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшло подання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про прийняття рішення згідно чинного законодавства щодо іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство України. Зі змісту цього подання слідує, що позивачкою вчинено дії, які вважаються кримінальним правопорушенням, внаслідок чого до ЄРДР внесено відповідну інформацію за № 12021041640000156 з кваліфікацією за ч. 2 статті 296 КК України. 01.06.2021 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 282, яким підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки та тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, громадянці [PERSON] скасовано посвідку на тимчасове проживання. Вважаючи рішення таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернулася з позовом до суду про його скасування. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що визначені законом підстави для прийняття оскарженого рішення були відсутні. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскарженого позивачем рішення відповідача з огляду на наступне. Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-УІ надано визначення термінів, зокрема: - іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (під даним) іншої держави або держав; - посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Приписами частини четвертої статті 5 вказаного Закону обумовлено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання. Пунктом 5 частини першої статті 5-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить: в усіх інших випадках, визначених статтею 4 цього Закону, - один рік. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 322 затверджено Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків (далі Порядок № 322 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1, 2 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Порядком № 322 обумовлено підстави для скасування посвідки, які визначені пунктами 63 - 66 вказаного Порядку, та відповідно до яких, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи; 3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі; 4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну; 6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист; 6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій сімнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся; 6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки; 7) в інших випадках, передбачених законом. Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування. Оскарженим рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки та тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, громадянці [PERSON] скасовано посвідку на тимчасове проживання. В обґрунтування підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання відповідач посилається на подання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, зі змісту якого вбачається, що позивачем порушено вимоги законодавства України, унаслідок чого до ЄРДР внесено відповідну інформацію за № 12021041640000156 з кваліфікацією дій за ч. 2 статті 296 КК України. Відповідно до пп.4 п.63 Порядку № 322, територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС скасовується посвідка у разі, коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскаржене рішення про скасування посвідки не розкриває взагалі в чому полягали дії позивача, які розцінено як загроза національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. До того ж, під час розгляду справи, із пояснень, наданих Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області, судом встановлено, що слідчим відділенням було розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12021041640000156 за ч. 2 статті 296 КК України, в ході якого допитано [PERSON] в якості свідка. Однак, встановивши відсутність в її діянні складу кримінального правопорушення, слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Оскаржене рішення за відсутності законних підстав для його прийняття не можна вважати обґрунтованим та правомірним. З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Результат розгляду: denied