Рішення адміністративного суду від 2024-03-29 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із адміністративним позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022 винесену державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шубіною-Саланжій В.І. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022, яка винесена на підставі постанови №ВМ 00009341 від 31.01.2022. Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем його виконання, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Також, постанова на підставі якої було відкрито виконавче провадження не була вручена позивачу. З огляду на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року відмовлено повністю у задоволенні позову. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Зауважив, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ., що підтверджується довідкою. Зазначена адреса відноситься до юрисдикції Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі. Проте, в постанові зазначена адреса: Дніпропетровська область, м.Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, вул.Грінченка, 238. В свою чергу, відповідач прийняв до виконання документ не з`ясувавши наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування позивача. Таким чином, враховуючи, що станом на сьогодні місце реєстрації входить до складу Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі, виконавчий документ пред`явлений не за місцем виконання. Державною безпекою України на транспорті подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що третьою особою було подано відповідні заяви щодо відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання постанови у відповідність до заяви та приписів КУпАП. Оскаржувана постанова була винесена та скерована рекомендованим листом з повідомленням про вручення на поштову адресу позивача, однак лист був повернутий з причин закінчення терміну зберігання. Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом першої інстанції встановлено, що Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову серії ВМ №00009341 від 31.01.2022 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, якою постановлено стягнути з [PERSON] штраф у розмірі 34000,00 грн. Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шубіною-Саланжій Віолеттою Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022 про стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 34000,00 гривень, яка винесена на підставі постанови ВМ №00009341 від 31.01.2022. Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження №69149535 \~протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, у той час як позивачем не доведено наявності обставин протиправності прийнятого відповідачем рішення. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень за змістом частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII). За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 1, 3 ст. 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частин першої та статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною першою статті 28 Закону встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено зі змісту апеляційної скарги позивача, останній відзначає, що у постанові про про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованої в автоматичному режимі №ВМ 00009341 від 31.01.2022, яка складена посадовою особою Державною службою України з безпеки на транспорті, та на виконання якої видано оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, вказана невірна адреса місця його реєстрації. Так, статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначеною статтею на боржника покладено низку обов`язків (зокрема повідомляти виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій), виконання яких передбачає перебування у безпосередній близькості до місця вчинення виконавчих дій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В призмі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 в справі №380/7750/20, про те, що примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, Верховний Суд зазначав, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено право стягувача обирати місця відкриття виконавчого провадження між органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, але наголошує, що таке право не має нівелювати права боржника, передбачені статтею 19 Закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Окрім того, судова колегія зважає на наступне. Як уже було зазначено, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (частина перша статті 24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 (далі - Закон №1382-IV)№1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IV пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, слід звернути увагу на те, що частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Що стосується місця проживання боржника, яке незареєстроване у встановленому законом порядку, слід виходити з того, що таке місце проживання боржника, в силу відсутності в нього офіційного характеру, має бути повідомлено самим боржником (що відповідатиме принципу вільного вибору місця проживання, встановленому Законом №1382-IV) або підтверджено належним чином з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин, оскільки, просте зазначення будь-якої адреси без перевірки відповідних обставин не робить цю адресу саме адресою місця проживання особи у розумінні Закону №1382-IV. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз положень статей 9, 18 Закону №1404-VІІІ, положень статті 27 Закону №1403-VIII, а також положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5942-VI, дають підстави судовій колегії дійти висновку про те, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких виконавець має дотримуватись. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Серед іншого, норми КАС України також пов`язують місце проживання особи із зареєстрованим місцем її проживання. Так, відповідно до частини третьої статті 171 КАС України суд встановлює місце проживання фізичної особи шляхом надсилання запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що таке місце проживання має бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, відсутність прямого обов`язку виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та кореспондуються з положеннями частини другої статті 2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В іншому випадку, нез`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегія суддів наголошує, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса боржника вказана у виконавчому документі, зокрема №ВМ 00009341 від 31.01.2022 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано в автоматичному режимі, а саме: [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість, у відповідності до Витягу з реєстру територіальної громади, яка містить відомості про особу, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26.10.2021 і по даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням викладеного, колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на положення пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIIІ, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи із системного аналізу цієї норми в сукупності з іншими положеннями Закону №1404-VII, слід дійти до переконання, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підсумовуючи викладене, саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа державним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. Відповідні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 в справі №380/7750/20. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За встановлених обставин у цій справі визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ виконавця. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також, колегія \~суддів зауважує, що наявність зареєстрованого місця проживання боржника не є підтвердженням того, що особа на день відкриття виконавчого провадження проживає саме за зареєстрованою адресою, однак у випадку, якщо особа не повідомила іншого, саме цю адресу, з урахуванням приписів частини десятої статті 6 Закону №1404-VIII, необхідно враховувати під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, таке трактування частини другої статті 24 Закону відповідатиме також принципу юридичної визначеності, який є елементом верховенства права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування винесеної державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шубіною-Саланжій В.І. постанови про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції, як таким, що повністю спростовується доводами апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового рішення, про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною шостою статті 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Матеріалами справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 15.06.2023 №0037510038, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн., що підтверджується квитанцією від 11.09.2023 №0037510016. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За вказаних обставин, зважаючи на скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2684 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted