Рішення адміністративного суду від 2023-06-21 00:00:00+03

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2023 року серії ЕАС № 6854401. В обґрунтування позову зазначив, що вищевказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки справа про адміністративне правопорушення інспектором розглянута упереджено, без з`ясування всіх обставин справи, з грубим порушенням процесуальних прав, постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати протиправними дії інспектора Тарабану Миколи\~Миколайовича щодо складання постанови та скасувати постанову серії ЕАС № 6854401 від 18 квітня 2023 року року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. та провадження у справі закрити, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явся, проте від нього через канцелярію суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Крім того, відповідачем на адресу суду подано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити. При цьому, вказав, що УПП в Чернівецькій області заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Вказував, що оскаржувана постанова в повній мірі відповідає чинному законодавству та нормативно правовим актам, а також відповідна до Закону, за яким передбачена відповідальність за відповідне вчинене Позивачем правопорушення. Враховуючи вищевикладене, вважає винесену постанову законною, й відповідно відсутні підстави для її скасування. Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Так, статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Судом встановлено, що постановою серії ЕАС №6854401 від 18.04.2023 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Зокрема з даної постанови вбачається, що 18.04.2023 року о 23 год. 20 хв., в м. Чернівці по вулиці Героїв Майдану 160 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW» 630 I д.н.з. [NUMBER] порушив п. 11 Правил дорожнього руху, за що його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.. Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Так, у судовому засіданні було досліджено відеозапис, який наданий відповідачем до суду як на підтвердження законності оскаржуваної постанови, з якої вбачається факт зупинки працівниками поліції позивача та факт спілкування Позивача із працівниками поліції. Однак факту фіксації порушення, за яке притягнуто Позивача до відповідальності, а саме рух на транспортному засобі в одному напрямку, займаючи одночасно дві смуги руху, на відеозаписі не вбачається. Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що Позивач [PERSON] неодноразово наголошував працівникам поліції що він жодних Правил дорожнього руху не порушував, і під час керування транспортним засобом при вказаних у оскаржуваній постанові обставинах він не займав одночасно дві смуги руху. Інших доказів на підтвердження законності винесення оскаржуваної постанови, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП Відповідачем до суду не надано. Таким чином, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач, на якого нормами чинного законодавства покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дійсно позивач [PERSON] допустив порушення Правил дорожнього руху України. Крім того, пунктом 11.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання. Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, в ній зазначено, що [PERSON] при вказаних обставинах порушив саме п. 11 Правил дорожнього руху України. На думку суду, працівник поліції, що виносив оскаржувану постанову не конкретизував та не визначив який саме підпункт пункту 11 ПДР України порушено Позивачем, враховуючи те, що порушення, яке зазначене у постанові визначене саме у п. 11.10 ПДР України. Так, відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ст.7 КУпАП). Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка доведена в законний спосіб. В розумінні ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ст.73 КАС України). Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України). Частиною 2 ст.77 КАС України окреслено, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, суд зазначає, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень. Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи. Саме таких висновків за наслідками оцінки подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а. Таким чином, під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2\~ст.122 КУпАП. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1,2\~ст.122 КпАП України\~є недоведеним. В ч.3\~ст.286 КАС України\~визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до п.1\~ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем доказів порушення [PERSON] Правил дорожнього руху\~України не надано, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6854401 від 18.04.2023 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122\~КУпАП\~за порушення п.11\~ПДР України\~ підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які спростовують заперечення позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а справа про адміністративне правопорушення\~закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з УПП Чернівецької області підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 536.80 грн. На підставі ст.ст. 245, 247, 276, 288 КУпАП,

Результат розгляду: granted