Рішення адміністративного суду від 2023-02-14 00:00:00+02

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця №70202760 Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Лугової Лілії Сергіївни. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2022 вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №69390779. Прибувши у Відділ державної виконавчої служби у місті Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) отримала копію постанови про накладення на неї адміністративного стягнення серія РАП №319358022 до повідомлення серія ТЕ №00004401, датовану 22.09.2021 і винесену спеціалістом- інспектором з паркування сектору контролю за паркування ТЗ УМІ ТМР управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради. Ствердила, що зазначену постанову їй орган стягнення не вручав, коли і де цей штраф було накладено їй взагалі не відомо. З огляду на це, та враховуючи той факт, що зазначена постанова винесена 22.09.2021, а пред`явлена до виконання 29.12.2021, тобто з протермінуванням строку звернення її до виконання на 8 днів, [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №69390779. Ухвалою суду №460/24681/22 від 07.09.2022 провадження у справі було закрито, так як 06.09.2022 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час 24.11.2022 через додаток «Дія» позивачка дізналася, що Відділом державної виконавчої служби у місті Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знову відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про накладення на неї адміністративного стягнення серії РАП №319358022. Номер виконавчого провадження №70202760. Ознайомившись з матеріалами такого виконавчого провадження, вона встановила, що воно відкрите на підставі нової заяви муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, датованої 26.10.2022, в той час як термін давності виконання вказаної постанови минув ще 22.12.2021. За наведеного, просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №70202760 від 02.11.2022, як незаконну. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року в задоволенні позов відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріал ного права. Покликаючись на норми ст. ст. 279-1,300-1, 303, 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про виконавче провадження», апелянт вказує на те, що пропущений строк пред`явлення до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від \~22.09.2021 р., тому відповідно підлягає скасуванню постанова про відкриття виконавчого провадження №70202760 від 02.11.2022 р. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що жоден нормативно правовий акт не визначає обов`язку органу ДВС зареєструвати документ ( присвоїти йому вхідний номер) в день його надходження. Також вказує про переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у зв`язку із його поверненням та зазначає про помилковість висновків \~начальника управління щодо встановлення дати надіслання постанови про накладення адміністративного стягнення, що відповідно слугувало підставою для скасування постанови про відкриття \~виконавчого провадження № 69390779. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 22 вересня 2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контролю за паркування ТЗ УМІ ТМР управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради винесено постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 до повідомлення серія ТЕ № 00004401, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанова була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням 01.10.2021, однак не була вручена адресату і повернулась відправнику з відмітною відділення поштового зв`язку від 05.11.2021 із зазначенням причини невручення: «За закінченням терміну зберігання», що підтверджено відмітками на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу. Дата повернення постанови 05.11.2021 була внесена у відповідну графу постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022, як дата набрання даною постановою законної сили. 30 грудня 2021 року Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради супровідним листом №4880/19 від 29.12.2021 направило постанову про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021 для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Постанова була направлена адресату рекомендованим поштовим відправленням 30.12.2021, що доводиться штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті. Зазначений виконавчий документ був зареєстрований у відділі ДВС лише 12.07.2022. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 13.07.2022 було відкрито виконавче провадження №69390779 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021 про стягнення з [PERSON] штрафу. Разом з тим, на підставі постанови начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про результати перевірки виконавчого провадження від 06.09.2022, державний виконавець 06.09.2022 виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з огляду на пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. З постанови про результати перевірки виконавчого провадження від 06.09.2022, вбачається, що під час проведення перевірки не повністю були досліджені обставини звернення виконавчого документа до виконання, позаяк скасовуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2022, начальником відділу було помилково встановлено, що датою надходження постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021 є 12.07.2022, тобто дата реєстрації виконавчого документа у відділі, і не звернуто увагу, що цей виконавчий документ відправлений стягувачем рекомендованим поштовим відправленням 30.12.2021, а отже фактично був отриманий Відділом ДВС в перших числах січня 2022 року. Звернувши увагу на вищевказані обставини, Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради супровідним листом №3014/19 від 24.10.2022 повторно направило для примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення РАП № 319358022 від 22.09.2021. Вказана постанова направлена рекомендованим поштовим відправленням 26 жовтня 2022 року, що підтверджено штемпелем на конверті і повторно отримана Відділом ДВС 01 листопада 2022 року. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 02.11.2022 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови серія РАП №319358022 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення. Номер виконавчого провадження №70202760. Вважаючи вказану постанову \~протиправною, позивач звернулась із вказаним позовом до суду. Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що після переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, перебіг строку починається заново, тому пред`явлення 26 жовтня 2022 року постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021 є таким, що відбулося в межах строку пред`явлення даного виконавчого документа до виконання. Проте апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ ). Відповідно до статті 3 Закону №1404-VIII, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню. Постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 до повідомлення серія ТЕ №00004401, винесена головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контролю за паркування ТЗ УМІ ТМР управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради 22 вересня 2021 року. Апеляційний суд вважає вірним зазначення у постанові дату набрання нею законної сили: « 5 листопада 2021 року» і строк пред`явлення до виконання: «три місяці», з урахуванням її надіслання позивачу та повернення. Судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021, що набрала законної сили 05 листопада 2021 року, первісно була пред`явлена стягувачем до примусового виконання 30 грудня 2021 року, тобто в межах трьохмісячного строку. В подальшому зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021, була повернута стягувачу без виконання повідомленням державного виконавця 06 вересня 2022 року з підстав \~пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Стягувач повторно пред`явив вищевказану постанову до примусового виконання 26 жовтня 2022 року. Суд першої інстанції вказав, що після переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, перебіг строку починається заново, тому пред`явлення 26 жовтня 2022 року постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021 є таким, що відбулося в межах строку пред`явлення даного виконавчого документа до виконання, тому \~у державного виконавця не було жодних правових підстав для того, щоб повертати даний виконавчий документ стягувачу без виконання через пропуск строку пред`явлення до виконання. Проте апеляційний суд вважає такий висновок суд першої інстанції таким, що суперечить обставинам справи та нормам матеріального права з огляду на наступне. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку визначені статтею 12 Закону №1404-VIII. При цьому, частиною четвертою статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. За правилами частини п`ятої цієї статті, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. З аналізу наведеної вище норми слідує, що підставою для переривання \~строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є лише встановлені законом обставини, зокрема у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення та у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Відповідно до ч. 2 статті 37 цього ж Закону, про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. Відповідно до частини п`ятої \~зазначеної норми, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Отже, аналіз наведених вище норм Закону дає підстави для висновку про те, що повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» \~у зв`язку із пропущенням \~встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, не є тією підставою для повернення виконавчого документу, які визначені ч.5 ст. 12 цього Закону, та які відповідно \~переривають строк для його пред`явлення. Крім цього, Постанова про результати перевірки виконавчого провадження від 06.09.2022р., якою здійснено перевірку виконавчого провадження № 69390779 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення РАП №319358022 від 22.09.2021 та скасовано у цьому виконавчому провадженні постанови про: відкриття виконавчого провадження, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, арешт коштів боржника є чинною, та в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» не оскарженою. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця №70202760 від 02.11.2022 р. Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Лугової Л.С. \~вказаним вище критеріям не відповідає, тому є протиправною та підлягає скасуванню. Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції \~та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги \~має право скасувати судове рішення \~повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що \~судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З урахуванням наведеного \~необхідно \~стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь [PERSON] \~судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2481,00 грн.( 992, 40 грн. +1488,60 грн.).

Результат розгляду: granted