Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

У січні 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 01.09.2021 року № 501021-2404-2225 (форми "Ф"). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.09.2021 року відповідач склав податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 501021-2404-2225 яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб за податковий період 2021 рік в сумі 99752,55 грн. Позивач не погоджується із податковим повідомленням-рішенням з наступних підстав. Право оренди земельної ділянки зареєстровано за позивачем з 18.02.2021 року, отже саме з цієї дати вона є платником орендної плати за землю. Договором оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем на відповідний рахунок рівними частками щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем звітного місяця, тому час для оплати річної суми орендної плати за 2021 рік ще не настав. Враховуючи розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2021 року та розмір орендної плати від такої оцінки, сума орендної плати за земельну ділянку становить 62735,98 грн., а не в такому розмірі як визначено у податковому повідомленні-рішенні. Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 01.09.2021 року № 501021-2404-2225 прийняте не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є незаконним. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати\~оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом\~першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2019 року між орендодавцем-Волочиською міською радою та орендарем-АТ "Сбербанк" укладено договір оренди землі № 476. Відповідно до договору, орендодавець своїми рішеннями від 04 квітня 2018 року № 20-36/2018 та від 24 січня 2019 року № 1-52/2019 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування комплексу та виробничої території за кадастровим номером земельної ділянки-6820910100:01:006:0050 по [ADDRESS] , загальною площею 2,5137 га. Із змісту договору оренди вбачається: -нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить 4562616,87 грн; -орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі на рахунок місцевого бюджету Волочиської міської ради; -загальна сума орендної плати за рік становить 273757,01 грн; -орендна плата вноситься орендарем з дня укладення договору щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. 18.02.2021 року АТ "Сбербанк"-продавець з однієї сторони та [PERSON] -покупець з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна про наступне: продавець передає майно у власність покупця, а покупець приймає майно і сплачує за нього обумовлену суму. Із змісту договору купівлі-продажу вбачається: -предметом договору купівлі-продажу є нерухоме майно-комплекс за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 462425768209; -нерухоме майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 2,5137 га, кадастровий номер 6820910100:01:006:0050, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -право оренди земельної ділянки належить продавцю на підставі договору оренди землі № 476 від 4 лютого 2019 року, укладеного між АТ "Сбербанк" та Волочиською міською радою, строком дії на 5 років; -право оренди відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, виданого 11.03.2019 року за індексним номером 158928983, зареєстровано за продавцем 05.03.2019 року за номером запису 30619062; -відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, до покупця переходить право користування (відповідно до умов договору оренди) земельною ділянкою на якій розташоване нерухоме майно без зміни її цільового призначення, з моменту набуття покупцем права власності на нерухоме майно; -сторони підтверджують домовленість про те, що до моменту внесення покупцем відомостей в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно які свідчитимуть про заміну орендаря земельної ділянки з продавця до покупця, всі платежі, сплачені продавцем в якості орендної плати/плати за землю за вказану земельну ділянку з моменту укладення цього договору, а також платежі, сплачені до моменту укладення цього договору, але які передбачають оплату за період після укладення цього договору, покупець відшкодує продавцю протягом 3 робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги продавця; -передача нерухомого майна від продавця до покупця здійснюється в день укладення та нотаріального посвідчення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше здійснення повного розрахунку покупцем в порядку та розмірі, що встановлені цим договором, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна. 18 лютого 2021 року, сторони-АТ "Сбербанк" та [PERSON] , підписали акт приймання-передачі нерухомого майна до договору купівлі-продажу нерухомого майна за реєстровим номером 112. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2021 року, індексний номер витягу 244971554, 18.02.2021 року, рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56688855, за [PERSON] , зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: комплекс, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , \~номер запису про право власності-40618212, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-462425768209. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.02.2021 року, індексний номер витягу 244981744, за заявою \~ [PERSON] , від 18.02.2021 року, державним реєстратором внесено запис про інше речове право за № 30619062, про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6820910100:01:006:0050 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 2,5137 га: орендодавець-Волочиська міська рада, орендар- [PERSON] , на підставі договору оренди землі від 04.02.2019 року № 476, укладеного між АТ "Сбербанк" та \~Волочиською міською радою. Волочиська міська рада листом від 12.04.2021 року № 636 надала контролюючому органу інформацію щодо зміни орендаря земельної ділянки площею 2,5137 га, з кадастровим номером 6820910100:01:006:0050 із АТ "Сбербанк" на [PERSON] . Листом від 30.07.2021 року № 1307, Волочиська міська рада надала контролюючому органу інформацію про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання за липень 2021 року, а саме: 30.06.2021 року Волочиською міською радою та фізичною особою [PERSON] , укладено додатковий договір № 2 до договору оренди землі № 476 від 04.02.2019 року. 20.08.2021 року позивач подала податкову декларацію з плати за землю № 9240917844, якою самостійно визначила податкове зобов`язання з орендної плати відповідно до додаткового договору, починаючи з 01.07.2021 року в сумі 5703,26 грн., за місяць. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне. Податковий кодекс України (далі - ПК України), регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до підпунктів 19-1.1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, а саме: -здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; -контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Податковий контроль-система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1 статті 61 ПК України). Згідно із підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків. Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, встановлено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи). Згідно із пунктами 36.1, 36.2 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Згідно із пунктами 37.1, 37.2 статті 36 ПК України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку. Відповідно до пунктів 54.1, 54.2 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку-фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Відповідно до підпункту 54.3.1, пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно із пунктами 58.1, 58.2 статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян). Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Із змісту наведених правових норм ПК України вбачається, що платник податків зобов`язаний самостійно обчислити суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, та зазначити у податковій декларації, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. У разі якщо платник податків самостійно не провів обчислення суми податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, та не подав до контролюючого органу податкову декларацію у встановлені строки, Головне управління ДПС у Хмельницькій області як контролюючий орган зобов`язане самостійно визначити суму грошових зобов`язань, та надіслати (вручити) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Пунктом 71.1 статті 71 ПК України встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів-комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій. Підпунктом 72.1.1.1 підпункту 72.1.1 пункту 72.1, підпунктами 72.1.2.1, 72.1.2.4 підпункту 72.1.2, підпункту 72.1.5 пункту 72.1, \~статті 72 ПК України передбачено, що \~для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: -від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: -що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; -від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація: -про об`єкти оподаткування, що надаються та/або реєструються такими органами. Зазначена інформація повинна містити, зокрема, вид, характеристики, індивідуальні ознаки об`єкта оподаткування (в разі наявності), за якими його можна ідентифікувати; -про встановлені органами місцевого самоврядування ставки місцевих податків, зборів та надані такими органами податкові пільги; -за наслідками податкового контролю. Орендна плата за земельну ділянку регулюється статтею 288 ПК України. Відповідно до пунктів 288.1-288.4, 288.7 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 ПК України. Відповідно до статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців). Відповідно до пунктів а), б) пункту 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є: -дані державного земельного кадастру; -дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни. Пунктом 286.4 статті 286 ПК України, передбачено, що за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку. Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами. У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника-юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником-починаючи з місяця, в якому він набув право власності. Згідно із пунктом 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пунктів 287.3-287-6 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Дослідження змісту наведених правових норм ПК України, дає суду право зробити висновок про те, що початок обрахування орендної плати за земельну ділянку розпочинається із дати набрання чинності укладеного договору оренди земельної ділянки та закінчується датою припинення права користування (оренди) земельної ділянки. Згідно із частиною 4 статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтями 1, 2 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі Закон № 161-XIV), передбачено, що оренда землі-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статтей 3, 4, 5 Закону № 161-XIV, об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно із частиною 4 статті 7 Закону № 161-XIV, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці, крім випадків, визначених частиною четвертою цією статті, а також з урахуванням вимог частини шістнадцятої статті 120 Земельного кодексу України. Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря земельної ділянки не вимагаються. Відповідно до статті 17 Закону № 161-XIV, об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 21 Закону № 161-XIV, орендна плата за землю-це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Із змісту наведених правових норм Закону № 161-XIV, в сукупності із змістом правових норм ПК України суд приходить до висновку про те, що з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом, об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві, та з дня виникнення права користування земельною ділянкою землекористувачі зобов`язані сплачувати плату за землю. Відповідач для належного контролю за нарахуванням та сплатою орендної плати за земельну ділянку повинен отримувати для цього належну інформацію та слідкувати за її отриманням в установлені строки. Волочиська міська рада листом від 12.04.2021 року № 636 надала контролюючому органу інформацію щодо зміни орендаря земельної ділянки площею 2,5137 га, з кадастровим номером 6820910100:01:006:0050 із АТ "Сбербанк" на [PERSON] . Листом від 30.07.2021 року № 1307, Волочиська міська рада надала контролюючому органу інформацію про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання за липень 2021 року, а саме: 30.06.2021 року Волочиською міською радою та фізичною особою [PERSON] , укладено додатковий договір № 2 до договору оренди землі № 476 від 04.02.2019 року. Оскільки згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.02.2021 року, індексний номер витягу 244981744, за заявою \~ [PERSON] , від 18.02.2021 року, державним реєстратором внесено запис про інше речове право за № 30619062, про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6820910100:01:006:0050 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 2,5137 га: орендодавець-Волочиська міська рада, орендар- [PERSON] , на підставі договору оренди землі від 04.02.2019 року № 476, укладеного між АТ "Сбербанк" та \~Волочиською міською радою, позивач саме із цієї дати-18.02.2021 року набула статусу платника орендної плати як орендар земельної ділянки та обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до вимог ПК України. Так як позивач задекларувала податкове зобов`язання з орендної плати, подавши \~20.08.2021 року податкову декларацію з плати за землю № 9240917844, якою самостійно визначила податкове зобов`язання з орендної плати відповідно до додаткового договору, починаючи з 01.07.2021 року в сумі 5703,26 грн., за місяць, суд приходить до висновку, що контролюючий орган правомірно визначив та нарахував до сплати податкове зобов`язання, починаючи з 18.02.2021 року. Суд також вважає правомірними дії контролюючого органу щодо проведення розрахунку за період з 18.02.2021 року по 01.07.2021 року \~із врахуванням розміру орендної плати відповідно до договору оренди землі від 04.02.2019 року № 476, рішення Волочиської міської ради Хмельницької області від 25.03.2016 року № 2-6/2016 із змінами, внесеними рішенням від 24 січня 2019 року № 1-52/2019, так як встановлення зміни розміру ставки орендної та фактична зміна нормативної грошової оцінки на земельну ділянку відбулося відповідно до рішення IX сесії VIII скликання Волочиської міської ради від 04 червня 2021 року № 168-9/2021. Відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян). Так як позивач не задекларувала податкове зобов`язання з орендної плати за землю в період з 18.02.2021 року по 01.07.2021 року, відповідач самостійно визначив їй суму грошових зобов`язань з орендної плати та направив позивачу податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 501021-2404-2225. Згідно із пунктом 2 розділу II "Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від28.12.2015 № 1204, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: Ф-для платників податків-фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства. Суд не погоджується із розрахунком розміру орендної плати за землю, наведеним позивачем у позові, так як саме у договорі оренди № 476 від 04.02.2019 року визначена річна сума орендної плати в розмірі 273757,01 грн., яку відповідач взяв як розрахункову величину при розрахунку податкового зобов`язання позивача. Зміна розрахунку розміру орендної плати відбулася тільки з 01.07.2021 року. З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку із відсутністю правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 01.09.2021 року № 501021-2404-2225 (форми "Ф"). Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied