Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01 січня 2016 року по 31 травня 2020 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01 січня 2016 року по 31 травня 2020 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та у відповідності до довідки Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 16.05.2016 №4439-01-20 та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та у відповідності до довідки Черкаського інституту пожежної безпеки від 28 березня 2018 року №141. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року даний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у перерахунку пенсії [PERSON] у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити [PERSON] перерахунок пенсії з 01 серпня 2019 року по 31 травня 2020 року згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з 90% грошового забезпечення та здійснити виплату перерахованої пенсії з врахуванням фактично виплачених сум. Позов в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року по 31 липня 2019 року залишено без розгляду. Приймаючи рішення про залишення частини позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що посилання позивача ту обставину, що він дізнався про порушення своїх прав тільки під час підготовки до подачі позовних заяв у справах №580/3008/20 та №580/3009/20, при проведенні перерахунків розмір пенсії позивача збільшувався, тому у позивача не було об`єктивної можливості встановити порушення своїх прав, спростовується ч.2 статті 51 Закону № 2262, а лист відповідача №4328-4724/Ш-03/8-2300/20 від 29 липня 2021 року свідчить не про момент, з якого позивач дізнався про порушення свого права, а лише про вчинення дій на реалізацію права на перерахунок пенсії, тому позовна заява в частині вимог за період з 01 січня 2016 року по 31 липня 2019 року підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України. Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині залишення позовних вимог без розгляду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своєї позиції позивач послався на постанову Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/20, в якій зазначено, що покликання судів на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати отримання пенсії після перерахунку, Суд вважає помилковим, оскільки виходячи з принципу «належного врядування», пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду. За вказаних обставин відповідачем протиправно з 01 січня 2016 року по 31 травня 2020 року зменшено розмір грошового забезпечення [PERSON] з 90 % до 70 %, чим спричинено матеріальну шкоду у вигляді недотриманої пенсії, а відтак вказані кошти мають бути компенсованими винною особою за минулий час без обмеження будь-яким строком. 29 грудня 2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання (отримано суддею 10 січня 2022 року) про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через систему програмного забезпечення «EasyCon» у зв`язку із віддаленістю місцезнаходження представника апелянта (м.Черкаси) від місця проведення судового засідання (м.Київ), а також епідеміологічною ситуацією, пов`язаною з короновірусом. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у задоволенні даного клопотання - відмовлено. В цьому ж клопотанні представника позивача просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з його перебуванням у відпустці. Колегією суддів відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні сторін. Окрім того, до клопотання не додано доказів на підтвердження вказаних в ньому обставин. Крім того, 14 січня 2022 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання (отримано суддею 18 січня 2022 року) про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через систему програмного забезпечення «EasyCon» у зв`язку із значною віддаленістю місцезнаходження суду. У зв`язку з тим, що дане клопотання отримано суддею напередодні судового засідання, а також з огляду на ч.2 статті 195 КАС України, згідно якої учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволенні. Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається позивач в своїй скарзі. При цьому, відповідач рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржує. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №4328-4724/Ш-03/8-2300/20 від 29 липня 2020 року та протоколу за пенсійною справою №2304001845 від 24 червня 2009 року позивачу [PERSON] була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% від суми грошового забезпечення 11094,09 грн. Основний розмір пенсії склав 9984,68 грн, призначено пенсію з 02 лютого 2009 року у сумі 5976,00 грн довічно. З 01 січня 2016 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про впорядкування структури заробітної плати, проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів», відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача у розмірі 70% від грошового забезпечення у сумі 13816,76 грн. Розмір пенсії склав 10253,18 грн. Згідно перерахунку пенсії позивача від 24 травня 2016 року у зв`язку зі збільшенням розміру надбавки за особливі заслуги пенсія позивача перерахована з 01 травня 2016 року у розмірі 70% від грошового забезпечення у сумі 13816,76 грн, розмір пенсії склав 10267,18 грн. Згідно перерахунку пенсії позивача від 06 квітня 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року з грошового забезпечення 16 485 грн, зазначеного у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 28 березня 2018 року №141, виданій Черкаським інститутом пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля. Перерахунок здійснено у розмірі 70% від грошового забезпечення, розмір пенсії склав 11902,50 грн. У подальшому з 01 грудня 2019 року та з 01 січня 2020 року здійснювався перерахунок пенсії позивача у зв`язку із збільшенням розміру надбавки за особливі заслуги. З 01 червня 2020 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 95% із грошового забезпечення у сумі 16485,00 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями перерахунків по пенсійній справі №2304001845 (МНС) від 24 червня 2009 року, від 24 травня 2016 року, від 06 квітня 2018 року та від 03 червня 2020 року. 23 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок його пенсії в розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення. Відповідач листом №4328-4724/Ш-03/8-2300/20 від 29 липня 2021 року відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії виходячи із 90% грошового забезпечення з тих підстав, що відбулась зміна встановленого статтею 13 Закону України №2262-ХІІ максимального розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, тому підстави для обчислення пенсії позивача з 01.01.2018 у розмірі 90% грошового забезпечення відсутні. Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправними, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ). Відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, яка діяла станом на момент призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Пунктом 23 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70». Згідно з пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" пункт 23 розділу ІІ вказаного Закону набрав чинності з 1 травня 2014 року. Таким чином, обмеження максимального розміру пенсії на рівні 70% застосовуються до пенсій, які призначаються з 1 травня 2014 року. Стаття 13 Закону №2262 застосовується при призначенні пенсій. Натомість перерахунок пенсій врегульовано статтею 63 Закону №2262. Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Так, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Стаття 63 Закону України №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом. Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права. У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30 серпня 2017 року №704 та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії. Відповідно до ч.4 статті 63 Закону України №2262-ХІІ умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені Постановою КМУ №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 01 березня 2018 року на підставі вказаного Закону пенсій з 01 січня 2018 року. Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Зміни до статті 63 Закону України №2262-ХІІ ні Законом України №3668-VI, ні Законом України №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися. Постанова КМУ №45 і Постанова КМУ №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом України №3668-VІ та Законом України №1166-VII зміни до статті 13 Закону України №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону України №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону України №3668-VІ та Закону України №1166-VII не зазнала. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України №2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч.2 статті 13 Закону України №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18. За таких обставин у ГУ ПФУ у м. Києві були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 90% на 70%, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо строку, з якого має бути здійснений перерахунок пенсії, колегія суддів зазначає наступне. У статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, включно, право на пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги. Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених статтями 22 та 64 Конституції України. Водночас, право на судовий захист гарантується статтями 55 та 124 Конституції України. Строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи (право на судовий захист) обмежується ч. 2 статті 122 КАС України шестимісячним строком, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Щодо питання застосування процесуальних строків у правовідносинах, що виникають з пенсійного забезпечення, Верховний Суд виклав свої висновки у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а, зокрема «<…> Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124. Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню. <…> при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. <…>. Системний аналіз [частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"] даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає». Відповідно до ч. 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Оскільки розглядуваний предмет спору, а саме протиправні дії відповідача щодо встановлення позивачу граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення замість передбачених законом 90 відсотків грошового забезпечення, прямо впливає на соціальне забезпечення позивача щодо можливості отримання пенсії у більшому розмірі, то застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2 статті 122 КАС України, матиме наслідком неможливість реалізувати позивачем передбаченого статтею 51 Закону № 2262-ХІІ права на перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розмірів складових грошового забезпечення. Посилання суду на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати отримання пенсії після її перерахунку (у січні 2016 року), суд вважає помилковим, оскільки виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду. Наведене узгоджується з позицією, викладеною Касаційним адміністративним судом від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/20. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. [PERSON] дізнався про порушення своїх прав після ознайомлення з матеріалами пенсійної справи під час підготовки до подання позовних заяв у справах № 580/3008/20 та № 580/3009/20, встановивши, що з 01 вересня 2015 року йому здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», а вже з 01 січня 2016 року перерахунок здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». З прийняттям постанови КМУ України № 1013 від 09 грудня 2015 року, з 01 січня 2016 року значно зросли складові грошового забезпечення. Відповідачем зменшено основний розмір пенсії позивача з 90 % до 70% та додатково встановлено доплату до попереднього основного розміру пенсії задля уникнення погіршення прав позивача. Хоч пенсія і є щомісячним періодичним платежем, розмір якої відомий особі, що її отримує, у позивача не було об`єктивної можливості встановити порушення своїх прав, оскільки розмір пенсії, що виплачувався йому відповідачем, починаючи з 2016 року не зменшився. За наведеного колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно у період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2020 року зменшено розмір грошового забезпечення [PERSON] з 90% до 70%, чим спричинено недотримання соціальної виплати - пенсії, а відтак, вказані кошти мають бути компенсовані позивачу за минулий час без обмеження будь-яким строком. Враховуючим вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовних вимог за період з 01 січня 2016 року по 31 липня 2019 року без розгляду. Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для скасування рішення суду від 17 серпня 2021 року у відповідній частині. За викладених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення спору. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted