Рішення адміністративного суду від 2022-04-11 00:00:00+03

І. РУХ СПРАВИ 1. У липні 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - позивач, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступником, якого є Офіс великих платників ДФС, далі - відповідач, скаржник, контролюючий/податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 березня 2019 року № 0002114615 (форми «Н»). 2. Позов обґрунтовано протиправністю податкового повідомлення-рішення, а тому вважає, що останні підлягають скасуванню судом, оскільки зазначеним рішенням до підприємства застосовано штраф за порушення строку реєстрації податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю). Всі податкові накладні є зведеними та охоплюються виключенням, вказаним безпосередньо в пункті 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, а тому штрафна санкція у відношенні ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» застосовуватися не може. 3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у задоволені позову відмовлено. 4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28 березня 2019 року № 0002114615, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, яким до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» застосовано штраф у загальній сумі 7611911,7 грн. 5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 28 грудня 2019 року відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року залишити в силі. 6. Після усунень недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду (колегія у складі суддів: суддя-доповідач [PERSON], суддів: М. М. Гімон, Є. А. Усенко) від 27 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, допущено заміну відповідача у справі № 160/6040/19 - Офіс великих платників ДФС на його правонаступника - Офіс великих платників ДПС, встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надіслання (надання) відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 7. 30 жовтня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. 8. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20 вересня 2020 року № 1776/0/78-21 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 07 вересня 2021 року № 1942/0/15-21 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги. 9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О. 10. Ухвалою Верховного Суду прийнято до провадження адміністративну справу, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні. IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 11. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Публічне акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» зареєстроване як юридична особа 08 квытня 2004 року та перебуває на обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності, зокрема, є код КВЕД 19.10 Виробництво коксу та коксопродуктів. 12. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за травень-липень 2018 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за результатами якої складено акт від 05 березня 2019 року № 87/28-10-46-15/24432974, за висновками якого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» несвоєчасно здійснено реєстрацію податкових накладних від 31 травня 2018 року № 25423, від 31 травня 2019 року № 25422, від 30 червня 2018 року № 25423, від 31 липня 2018 року № 36440 на суму ПДВ 25373039 грн, чим порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, тому до платника застосовується штрафна санкція у сумі 7611911,7 грн (Том № 1, а.с. 27-34). 13. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 березня 2019 року № 0002114615 (форми "Н"), за яким на позивача накладено штраф у сумі 7611911,7 грн. (Том № 1, а.с. 35) 14. Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом. IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 15. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» самостійно у зведених податкових накладних від 31 травня 2018 року № 25423, від 31 травня 2019 року № 25422, від 30 червня 2018 року № 25423, від 31 липня 2018 року № 36440 було визначено ставку податку на додану вартість, по операціям, що стали підставою для складання таких накладних у звичайному розмірі 20%, тому відсутні підстави вважати такі накладні, складеними по операціям, оподатковуваним за нульовою ставкою. 16. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 4 вересня 2018 року у справі №816/1488/17. 17. А також, враховуючи те, що, по-перше, позивачем складені зведені податкові накладні, такі, що не підлягають наданню покупцю; по-друге, такі накладні складені на постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, а також те, що податкова накладна від 31 травня 2019 року № 25422, яка була складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання (тип причини: 04) позивачем відкоригована з фактичним анулюванням усіх її показників, що виключає застосування відсоткової ставки штрафу до показника 0 взагалі, то спірні правовідносини підпадають під виняток, встановлений пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, а відповідно позивач звільнений від відповідальності, передбаченої цією статтею, відтак спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 18. Доводи відповідача, що позивачем самостійно у податкових накладних визначені суми податку на додану вартість, а тому операції, на які вони складені, не звільнені від оподаткування, і відповідно позивач підлягає відповідальності, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними, оскільки за змістом пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України звільнення від відповідальності передбачено за податковими накладними, які складені не безпосередньо на операції, що звільнені від оподаткування, а на операції на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, тобто саме на ті операції, нам які і були складені зведені податкові накладні позивачем. 19. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що визначальним фактором у спірних відносинах є не зазначення у зведених податкових накладних сум податку на додану вартість, а складення платником зведеної податкової накладної, яка не надається покупцю, та одночасно складення такої накладної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування. Обидві умови є наявними у спірних правовідносинах, а тому позивач підпадає під виняток, який передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 20. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі. 21. Касаційна скарга обґрунтована тим, що податкові накладні складені та зареєстровані ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за ставкою 20%, тобто на постачання товарів/послуг що оподатковуються податком на додану вартість (тобто не звільнені від оподаткування та не є такими, до яких застосовується нульова ставка). 22. Спірні податкові накладні були виписані позивачем як такі, що не надаються отримувачу, складені на постачання товарів/послуг для операцій які оподатковуються за основною ставкою. Особливості заповнення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» податкових накладних не свідчать про те, що вони є податковими накладними, що не надаються отримувачу (покупцю), одночасно складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою 23. Враховуючи зазначене, позивач невірно трактує норму пункту 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України на свою користь, так як пільги зазначені в цій статті не розповсюджуються на дані спірні правовідносини, оскільки звільняються від штрафних санкцій за порушення строків реєстрації тільки ті податкові накладні, які не надаються отримувачу та одночасно були складені на постачання товарів/послуг які оподатковуються за нульової ставкою або звільнені від оподаткування. 24. При цьому, скаржник наводить позицію Верховного Суду, викладеної у постановах від 11 грудня 2018 року справа № 807/68/18, від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 820/2298/18 та від 07 лютого 2019 року у справі № 808/3250/17, від 26 червня 2018 року у справі № 816/1990/17. 25. У подальшому, відповідач, наводить доводи аналогічні доводам відзиву на позовну заяву, відзиву на апеляційну скаргу, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням, а тому повторному зазначенню не потребують. V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ 26. Враховуючи положення пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року. 27. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого. 28. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 29. Спеціальним законодавчим актом, який регулює спірні правовідносини, є Податковий кодексу України. 30. Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. 31. В силу приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 32. За приписами абзацу 4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 33. Відповідно до абзацу 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. 34. Приписами пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів. 35. Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. 36. Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: 1. податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, 2. повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою). 37. Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 (далі - Порядку № 1307), до графи 8 податкових накладних вноситься код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються. 38. Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування. 39. Питання звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом (зокрема, у постановах від 4 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 807/68/18 та від 13 серпня 2019 року у справі № 2040/7988/18, від 04 листопада 2021 року у справі № 420/5424/19). І як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин врахував висновки Верховного Суду, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України. 40. При цьому, Верховний Суд звертав увагу, що саме зміст операції є визначальним при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для притягнення платника податку до відповідальності на підставі статті 120-1 Податкового кодексу України. 41. Досліджуючи надані сторонами докази, зокрема, зведені податкові накладні, щодо яких камеральною перевіркою виявлені порушення граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що: - зведені податкові накладні, виписані на адресу позивача, складені за наслідками використання товарів для операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, тобто за такими, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; - у зареєстрованих позивачем з порушенням граничних термінів зведених податкових накладних від 31 травня 2018 року № 25423, від 30 червня 2018 року № 25423 та від 31 липня 2018 року № 36440 у верхній лівій частині у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" проставлена помітка "X" та зазначений тип причини: 09 (Том № 1, а.с. 39-44). Тобто складені позивачем податкові накладні повністю відповідають приписам пункту 11 Порядку № 1307; - податкова накладна від 31 травня 2019 року № 25422, яка була складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання (тип причини: 04) позивачем відкоригована з фактичним анулюванням усіх її показників, що виключає застосування відсоткової ставки штрафу до показника 0 взагалі. 42. Таким чином враховуючи, що спірні податкові накладні не надавались отримувачу (покупцю) та були складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, за їх несвоєчасну реєстрацію. 43. Суд апеляційної інстанції правомірно відхилив доводи відповідача про те, що позивачем самостійно у податкових накладних визначені суми податку на додану вартість, а тому операції, на які вони складені, не звільнені від оподаткування, і відповідно позивач підлягає відповідальності, оскільки за змістом пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України звільнення від відповідальності передбачено за податковими накладними, які складені не безпосередньо на операції, що звільнені від оподаткування, а на операції на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування, тобто саме на ті операції, нам які і були складені зведені податкові накладні позивачем. 44. Також судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що визначальним фактором у спірних відносинах є не зазначення у зведених податкових накладних сум податку на додану вартість, а складення платником зведеної податкової накладної, яка не надається покупцю, та одночасно складення такої накладної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування. Обидві умови є наявними у спірних правовідносинах, а тому позивач підпадає під виняток, який передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України 45. З урахуванням викладеного, рішення суду апеляційної інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 березня 2019 року № 0002114615, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, яким до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким застосовано штраф у загальній сумі 7611911,7 грн., є протиправним та підлягає скасуванню. 46. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з мотивами суду апеляційної інстанції, яким він керувався при оцінці доказів і встановленні обставин справи, - що знаходиться поза межами касаційного перегляду, встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України. 47. Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні. 48. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. 49. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 50. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 51. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 52. Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 53. Суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Результат розгляду: denied