Рішення адміністративного суду від 2022-08-18 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинського районного центру зайнятості, Київського обласного центру зайнятості, третя особа: Державна казначейська служба України, в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність Києво-Святошинського районного центру зайнятості, яка полягає у ненаданні їй передбаченої Законом та постановою Кабінету Міністрів України №306 від 22.04.2020 допомоги на період зупинення діяльності на період карантину по заявам від 18.06.2020 №18/06-Ю та від 29.08.2020 №29/08-Ю; - стягнути солідарно з Києво-Святошинського районного центру зайнятості та Київського обласного центру зайнятості недоотримані нею кошти допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн.; - стягнути з Києво-Святошинського районного центру зайнятості шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні допомоги на період зупинення діяльності на період карантину. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Законом України «Про зайнятість населення» не передбачено права центру зайнятості проводити повторні перевірки поданих заяв осіб, які є безробітними. На думку апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою частину позовних вимог позивача щодо визнання протиправної бездіяльності відповідачів з приводу отримання нею коштів за червень-серпень 2020 року. У відзиві на апеляційну скаргу Київським обласним центром зайнятості вказано, що з огляду на відсутність у позивача доходу від підприємницької діяльності з огляду на припинення підприємницької діяльності, призначена допомога по частковому безробіттю на період карантину була скасована, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець 18.02.2013 та перебувала на податковому обліку ГУ ДПС у Київській області. Однак, 31.08.2020 припинено підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №22480000000001802. У той же час, 18.06.2020 позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з заявою №18/06-Ю про надання допомоги ФОП на період зупинення діяльності на період карантину за березень (частково), квітень та травень 2020 року. До вказаної заяви були додані наступні документи: відомості згідно Додатку 2 до Порядку за березень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за квітень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за травень 2020 року; наказ №2 від 19.03.2020 про зупинення основної діяльності з 20.03.2020 до повного закінчення карантину; довідка №18/Ю-1 від 18.06.2020 про відсутність заборгованості з ЄСВ з додатками на 7 арк.; засвідчені копії паспорта громадянина України та код РНОКПП на 5 арк. Однак, Наказом Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 відмовлено позивачу в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину на підставі частини сьомої ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI та пункту 8 Порядку №453. У свою чергу, листом від 26.06.2020 №680/01/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що на підставі наказу Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 їй відмовлено у наданні допомоги по частковому безробіттю у зв`язку з порушенням термінів подання заяви. 29 серпня 2020 року позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звернулась до Київського обласного центру зайнятості зі скаргою, в якій просила скасувати (змінити) наказ від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 в частині відмови у проведенні виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину та виплатити допомогу по частковому безробіттю на період карантину за період з 20.03.2020 по 31.05.2020. Наказом Київського обласного центру зайнятості від 01.09.2020 №200/01-28.01 «Про внесення змін до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020» на підставі ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», у зв`язку з підтвердженням подання заяви на допомогу по частковому безробіттю на період коронавірусу у встановлений законодавством термін ФОП [PERSON] , внесено зміни до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 та вирішено надати ФОП [PERSON] допомогу по частковому безробіттю на період карантину. Відповідно, листом від 03.09.2020 №2538/13/01-36 Київський обласний центр зайнятості повідомив позивача про те, що наказом КОЦЗ №200 від 01.09.2020 внесено зімни у додаток 1 та додаток 2 наказу КОЦЗ №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 щодо позитивного рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП [PERSON] . Крім того, листом від 03.09.2020 №951/04/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що за результатами засідання комісії Київського обласного центру зайнятості з питань надання допомоги по частковому безробіттю на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, було прийнято рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину (наказ Київського ОЦЗ від 01.09.2020 №200/01-28.01) та внесено зміни до додатку 1 та додатку 2 Наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020. При цьому, 29.08.2020 позивач звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з заявою №29/08-Ю про надання допомоги ФОП на період зупинення діяльності на період карантину за червень (частково), липень та серпень 2020 року. До вказаної заяви були додані наступні документи: відомості згідно Додатку 2 до Порядку за червень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за липень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за серпень 2020 року; наказ №4 від 19.06.2020 про зупинення основної діяльності з 20.06.2020 до повного закінчення карантину, але не менше ніж до 29.08.2020; довідка №29/08-Ю-1 від 29.08.2020 про відсутність заборгованості з ЄСВ; засвідчені копії паспорта громадянина України та код РНОКПП. У свою чергу, листом від 17.09.2020 №1002/01/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що Києво-Святошинський районний центр зайнятості не має можливості здійснити виплату коштів як фізичній особі-підприємцю, яка є застрахованою особою, оскільки припинена підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця 31.08.2020, про що свідчать дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та така виплата призведе до порушення Порядку. Крім того, листом від 25.09.2020 №1032/01/01-14 Києво-Святошинський районний центр зайнятості повідомив позивача про те, що заява за вх. №1502/01/13-20 від 04.09.2020 не розглянута Київським обласним центром зайнятості, оскільки подано заяву від 25.06.2020 вх. №547/01/13-20 про отримання допомоги по частковому безробіттю та відповідно до Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306, повторно заява про отримання допомоги по частковому безробіттю не подається. Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що передумовою для стягнення на користь позивача недоотриманих коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн. є скасування в адміністративному або судовому порядку прийнятого Київським обласним центром зайнятості наказу від 02.03.2021 №40/01-28.01 «Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину», яким відмовлено в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП [PERSON] , втім оскільки матеріалами справи не підтверджується наявності судового рішення, яким має бути констатований факт протиправності наказу Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 «Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину», тому у відповідачів не виникло обов`язку сплатити позивачу недоотриманих коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн. Крім того, з огляду на відсутність у діях відповідачів протиправних дій та рішень, які могли б завдати позивачу моральної шкоди, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн судом першої інстанції також було відмовлено. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено Законом України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, вищевказаний Закон № 5067-VI було доповнено статтею 47-1 «Допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відповідно до частини першої статті 47-1 Закону № 5067-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою. Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину. Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог. Частиною другою статті 47-1 Закону № 5067-VI передбачено, що для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: 1) заяву у довільній формі; 2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; 3) відомості про працівників та/або фізичну особу - підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею; 4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності. Згідно частини третьої ст. 47-1 Закону № 5067-VI, право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію). Таким чином, частиною третьою статті 47-1 Закону № 5067-VI обмежено перелік застрахованих осіб, які мають право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину, шляхом виключення з такого переліку осіб, які отримують пенсію. При цьому, розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята ст. 47-1 Закону № 5067-VI). Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №306 затверджено Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - Порядок №306). Пунктом 1 Порядку №306 передбачено, що цей Порядок визначає механізм надання коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), повернення зазначених коштів у разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася така допомога, а також її розмір. Згідно пункту 3 Порядку №306, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, в тому числі працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою. У свою чергу, Порядком №306 передбачені дві форми бланка відомостей: - при зверненні роботодавців, подаються відомості про осіб (найманих працівників), щодо яких виконуються вимоги частини третьої ст. 47-1 Закону № 5067-VI та зазначається про наявність пенсії, згідно з додатком 1 до Порядку; - при зверненні фізичною особою-підприємцем, який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги частини третьої ст. 47-1 Закону № 5067-VI та зазначається про наявність пенсії щодо себе згідно з додатком 1 до Порядку. Таким чином, аналіз вищевикладених норм свідчить про те, що частина третя статті 47-1 Закону №5067-VI поширюється не лише на найманих працівників. Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку №306 для фізичних осіб - підприємців, які є застрахованими особами, та відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464) звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається з розрахунку двох третин розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Пунктом 22 Порядку №306 встановлено, що кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину не надаються роботодавцям/фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, якими не дотримано вимоги ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» та цього Порядку. У той же час, пункт 4 Порядку №306 не визначає осіб, які мають право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до статті 47-1 Закону № 5067-VI , а встановлює лише розмір такої допомоги. У подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №600 «Деякі питання надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» пункт 3 Порядку №306 викладено у новій редакції: «допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, в тому числі тим, які в період карантину, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину отримують оплату часу простою відповідно до статті 113 Кодексу законів про працю України (крім періоду освоєння нового виробництва (продукції), перебувають у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до пункту 3-1 частини першої статті 25 та статті 26 Закону України «Про відпустки» (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію) та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник». Таким чином, вищевказане свідчить про те, що з метою виключення можливості довільного трактування вимоги частини третьої статті 47-1 Закону №5067-VI, законодавцем внесено зміни та виправлено законодавчу колізію. Згідно з п. 9 Порядку №306 для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до центру зайнятості за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: 1) роботодавець - заяву в довільній формі, в якій зазначається, зокрема, інформація про належність роботодавця до суб`єктів малого або середнього підприємництва відповідно до Господарського кодексу України, разом із засвідченими роботодавцем копіями підтвердних документів щодо середньої кількості працівників та доходу роботодавця за календарний рік, що передує року подання до центру зайнятості документів, передбачених цим пунктом; фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, - заяву у довільній формі; 2) засвідчену роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; 3) роботодавець - відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України), в яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно із статтею 47 «, за формою згідно з додатком 1; фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою та звертається за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину, - відомості щодо себе за формою згідно з додатком 2. У разі подання відомостей щодо себе та щодо найманих працівників фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, подає відомості за формами згідно з додатками 1 і 2; 4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності, подану роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, на підставі звітних відомостей, що надаються до Пенсійного фонду України або ДПС, крім фізичних осіб - підприємців, які є застрахованими особами та відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до п. 10 Порядку №306 рішення про надання або відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається обласним або Київським міським центром зайнятості протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, документів, передбачених пунктом 9 цього Порядку. Рішення про надання або відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину оформлюється наказом обласного або Київського міського центру зайнятості. З аналізу вищевикладених норм вбачається дотримання певних умов для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою. Як свідчать матеріали справи, 18 червня 2020 року позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості з заявою №18/06-Ю про надання допомоги їй як фізичній особі-підприємцю на період зупинення діяльності на період карантину за березень (частково), квітень та травень 2020 року, до якої були додані наступні документи: відомості згідно Додатку 2 до Порядку за березень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за квітень 2020 року; відомості згідно Додатку 2 до Порядку за травень 2020 року; наказ №2 від 19.03.2020 про зупинення основної діяльності з 20.03.2020 до повного закінчення карантину; довідка №18/Ю-1 від 18.06.2020 про відсутність заборгованості з ЄСВ з додатками на 7 арк.; засвідчені копії паспорта громадянина України та код РНОКПП на 5 арк. Втім, наказом Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 відмовлено позивачу в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину на підставі частини сьомої ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI та пункту 8 Порядку №453. У подальшому, 29.08.2020 позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до Київського обласного центру зайнятості зі скаргою, в якій просила скасувати (змінити) наказ від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 в частині відмови у проведенні виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину та виплатити допомогу по частковому безробіттю на період карантину за період з 20.03.2020 по 31.05.2020. Наказом Київського обласного центру зайнятості від 01.09.2020 №200/01-28.01 «Про внесення змін до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020» на підставі ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», у зв`язку з підтвердженням подання заяви на допомогу по частковому безробіттю на період коронавірусу у встановлений законодавством термін ФОП [PERSON] , внесено зміни до наказу №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 та вирішено надати ФОП [PERSON] допомогу по частковому безробіттю на період карантину. У свою чергу, листом від 03.09.2020 №2538/13/01-36 Київський обласний центр зайнятості повідомив позивача про те, що наказом КОЦЗ №200 від 01.09.2020 внесено зімни у додаток 1 та додаток 2 наказу КОЦЗ №132-1/01-28.01 від 26.06.2020 щодо позитивного рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП [PERSON] . Разом з тим, Київським обласним центром зайнятості була здійснена додаткова перевірка поданого позивачем пакету документів для призначення допомоги по частковому безробіттю на період карантину та встановлено факт відсутності у позивача доходу від підприємницької діяльності, у зв`язку з чим було прийнято наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 «Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину», яким внесено зміни до наказу Київського обласного центру зайнятості від 26.06.2020 №132-1/01-28.01 шляхом виключення ФОП [PERSON] із додатку №1 до наказу та на підставі частини першої ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 3 та абзацу 2 пункту 4 Порядку та відмовлено в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП [PERSON] . При цьому, судом першої інстанції вірно відмічено, що вказаний наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 «Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину» є чинним, та у судовому чи адміністративному порядку не скасований. Однак, такий наказ Київського обласного центру зайнятості від 02.03.2021 №40/01-28.01 не є предметом розгляду у даній справі, а відтак суд не вправі надавати оцінку щодо правомірності даного рішення. Враховуючи, що передумовою для стягнення на користь позивача недоотриманих коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн. є оцінка на предмет законності прийнятого Київським обласним центром зайнятості наказу від 02.03.2021 №40/01-28.01 «Щодо внесення змін до наказу Київського ОЦЗ про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину», яким відмовлено в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ФОП [PERSON] , тому у відповідачів не виникло обов`язку сплатити позивачу недоотримані кошти допомоги по частковому безробіттю на період карантину в розмірі 13021,51 грн. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом першої інстанції вірно відзначено, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправними діями відповідачів у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправних дій відповідача, передбачених частиною другою статті 23 ЦК України. При цьому, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Отже, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі. Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні. За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи. Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування. За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied