Рішення адміністративного суду від 2022-02-04 00:00:00+02

15 червня 2021 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплати позивачу підвищення пенсії, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком; - зобов`язати Головне управління здійснити позивачу перерахунок підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 23 листопада 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, і проводити відповідні виплати, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Пенсійний фонд України. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2021 року адміністративний позов [PERSON] задоволений частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплати їй підвищення пенсії, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити позивачу перерахунок підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 23.11.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, і проводити відповідні виплати, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано. Зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 23 липня 2014 року №280 в редакції постанови КМУ від 16 грудня 2020 року №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" забезпечити своєчасне та в повному обсязі фінансування виплати перерахованої пенсії [PERSON] . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням Пенсійний фонд України подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначається, що суд першої інстанції безпідставно поклав на нього зобов`язання здійснити фінансування виплати перерахованої пенсії позивача, оскільки ПФУ позбавлений можливості здійснювати фінансування пенсії окремому одержувачу, централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо та призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Також апелянт вважає, що залучаючи Пенсійний фонд в якості співвідповідача суд не дотримався вимог статті 48 КАС України. Окрім викладеного, апелянт вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 23 листопада 2020 року Одеською регіональною комісією з реабілітації жертв політичних репресій видана довідка про те, що [PERSON] є реабілітованим, відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" (а.с. 8). 27 лютого 2021 року Управлінням соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області видано довідку №204/2 про те, що [PERSON] є реабілітованим та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" (а.с. 9). 12 березня 2021 року [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою, в якій просив здійснити перерахування пенсії у відповідності із Законом України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 10). Листом від 25.03.2021 року за №4440-4071/А-02/8-1500/21 Головне управління повідомило заявника, що він отримуєте пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажу 52 роки 11 місяців (стаж враховано по 31.07.2013 року), заробітній платі 15562,40 грн., визначеній за періоди з 1 жовтня 1991 року по 30 вересня 1996 рік згідно довідки про заробітну плату та даних персоніфікованого обліку з 1 липня 2000 року по 31 січня 2009 рік, та її розмір з 1 березня 2021 року становить 8822,74 грн., де: 8235,16 грн. - розмір пенсії за віком; 477,63 грн. - доплата за 27 років понаднормативного стажу; 66,43 грн. - підвищення дітям війни; 43,52 грн. - надбавка - членам сімей реабілітованих (а.с. 11). Не погоджуючись з відмовою відповідача в перерахунку пенсії та здійсненні відповідних виплат, [PERSON] звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Частково задовольняючи його позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є особою, яка необґрунтовано зазнала політичні репресії і згодом була реабілітована, що надає йому право на підвищення призначеної пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". При цьому суд вважав, що вимоги позивача в частині зобов`язання здійснити виплату пенсії слід звернути до Пенсійного фонду України. Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції колегія суддів насамперед зазначає, що оскільки доводи апеляційної скарги стосуються лише висновків суду першої інстанції щодо зобов`язання апелянта вчинити дії з фінансування виплати перерахованої пенсії, оскаржуване рішення суду першої інстанції переглядається у вказаній частині відповідно до частини першої статті 308 КАС України. Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій, оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 за № 40/26485, Головне управління, утворене шляхом шиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486. Відповідно до пункту 4 цього Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства. Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим Постановою №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. Системний аналіз положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (статті 47 (щодо виплати пенсій організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків), статті 48 (щодо виділення часток пенсій, що підлягають виплаті), статті 49 (щодо повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України припиняти виплату пенсій), статті 50 (щодо порядку здійснення та обчислення розміру відрахування з пенсії, що належить пенсіонерові до виплати)), а також інших наведених вище положень дозволяє дійти висновку, що виплата пенсії передбачає щомісячне нарахування територіальним органом Пенсійного фонду належних пенсіонерові виплат (з урахуванням здійснення відрахувань за виконавчими документами, розподілу пенсії для осіб, які перебувають на повному державному утриманні тощо), оформлення цим органом документів для виплати нарахованої пенсії (відомість на виплату пенсій, грошової допомоги або списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки), передачу виплатних документів уповноваженим на виплату пенсій організаціям або банкам, що також здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України. Повноваження Пенсійного фонду України та головних управлінь Пенсійного фонду України щодо виплати пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмежовані наступним чином: - Пенсійний фонд України забезпечує фінансування виплати пенсій за виплатними документами, сформованими головними управліннями Фонду в областях та місті Києві. Централізоване перерахування коштів (фінансування) не є персоналізованим, не передбачає індивідуального визначення суми виплати кожному одержувачу та лише спрощує процедуру проходження коштів від Фонду до банку (пошти); - головні управління Фонду в областях та місті Києві здійснюють виплату пенсій шляхом обчислення розмірів пенсійних виплат кожному одержувачу, а також оформлення, підписання в установленому порядку та подання виплатних документів (списків на зарахування пенсій на поточні рахунки) відповідним установам уповноважених банків. Функції з виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України. З наведеного слідує, що "фінансування виплати пенсії" та "виплата пенсії" є принципово різними поняттями, які передбачають проведення відмінних між собою адміністративних процедур, а тому не можуть бути ототожнені. Таким чином колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про покладення на Пенсійний фонд України обов`язку забезпечити фінансування виплати позивачу перерахованої пенсії, адже обов`язок з виплати пенсії покладений нормою закону саме на територіальні пенсійні органи. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Пенсійний фонд України здійснити фінансування виплати перерахованої пенсії позивача, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню. Поряд з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з посиланням апелянта на постанову Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а, оскільки обставини у даній справі не є тотожними обставинами Зокрема, спірні правовідносини справі у справі №510/1286/16-а врегульовані нормами Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу". В даній справі позивач є отримувачем пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення". Аналіз вищевикладеного свідчить про неможливість застосування до даних спірних правовідносин висновків постанови Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а. Що стосується посилання апеляційної скарги на постанову Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 колегія суддів зазначає, що обставини у даній справі та справі, на яку посилається апелянт, не є тотожними. У справі №240/12017/19 позивач оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У даній же справі позивач оскаржує відмову пенсійного органу в перерахунку його пенсії на підставі довідки, що він є реабілітованим, відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років". Що стосується посилання апелянта про залучення його до розгляду даної справи в якості співвідповідача в порушення приписів статті 48 КАС України, то зазначене не є безумовною підставою в розумінні частини третьою статті 317 КАС України, для скасування рішення суду. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки при постановленні рішення в частині зобов`язання Пенсійного фонду України здійснити фінансування виплати перерахованої позивачу пенсії, суд першої інстанції припустився неправильного застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої у відповідній частині підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Відтак апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial