Рішення адміністративного суду від 2022-07-07 00:00:00+03

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,\~ в якому просив зобов`язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова подання про повернення з державного бюджету помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 7 935 грн. Ухвалою від 12 квітня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позовну заяву [PERSON] залишив без розгляду. Не погодившись із \~вказаним рішенням,\~ [PERSON] \~ подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу незаконною і необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь на його звернення 12.10.2020, тобто під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). З покликанням на розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України, вказує, що наявність на території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), є безумовною підставою для продовження строків звернення до суду на строк дії такого карантину. А тому відсутній обов`язок наводити додаткові обґрунтування причини пропуску строку звернення до суду. Також апелянт зазначає, що з даним позовом 28.12.2021 він звернувся повторно, оскільки аналогічну позовну заяву йому було повернуто ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №380/12167/20. Однак, така в апеляційному порядку не оскаржувалася, оскільки не була вручена у встановлений законом строк та у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору. З огляду на наведене вище, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду від 12 квітня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На підставі пункту 3 частини 1\~ статті 311 КАС України\~ розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, \~що [PERSON] 02.10.2020 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7 935 грн. Рішенням, яке оформлено листом від 12.10.2020 № 1300-0503-8/81546, ГУ ПФУ у Львівській області відмовило позивачу у поверненні суми безпідставно сплачених коштів (а.с.19). Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом 28.12.2021, подавши його засобами поштового зв`язку (а.с.22). Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 позовна заява була залишена без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених\~ КАС України (а.с.26). На виконання вимог зазначеної вище ухвали, позивачем подано заяву про усунення недоліків з доданою копією квитанції про сплату судового збору (а.с.31-34). Ухвалою цього ж суду від 07 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне (письмове) провадження без виклику сторін (а.с.35). Відповідачем 30 березня 2022 року подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з мотивів пропуску позивачем передбаченого ч.2 ст.122 КАС України\~ строку звернення до адміністративного суду (а.с.48-49). Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Запропоновано усунути зазначений недолік шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджуються причини пропуску (а.с.58). 11.04.2022 позивач направив на адресу суду заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що ГУ ПФУ у Львівській області надало на звернення позивача відповідь 12.10.2020, тобто під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому, в силу положень розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, та з огляду на те, що позовна заява подана під час дії карантину, строк звернення до суду підлягає поновленню (а.с.79-80). Ухвалою від 12 квітня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні заяви [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовив повністю та задовольнив клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.81). Відмовляючи у задоволенні заяви [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не подав жодних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду, а сам по собі факт запровадження карантину не є такою обставиною. Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені\~ ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне. Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. Відповідно до частин 1-3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Наслідки пропущення строків звернення до суду передбачено статтею 123 КАС України. Так, відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Апеляційний суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 15.04.2020 справа № 15/2973/18, від 22.04.2020 справа № 811/1664/18, від 27.08.2021 справа № 520/17941/2020 та від 27.01.2022 справа № 640/7933/21, які в силу приписів частини 5\~ статті 242 КАС України\~ та частини 6\~ статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"\~ враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Разом з тим, Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30.03.2020 внесено зміни до КАС України та доповнено \~розділ VI ,,Прикінцеві положення пунктом 3 такого змісту: ,,3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) . З метою удосконалення норм, зокрема КАС України в частині перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Верховна Рада України Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі - Закон № 731-IX), який вступив в законну силу 17.07.2020, пункт 3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України викладено в наступній редакції: ,,Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. З аналізу наведених правових норм слід дійти висновку, що суд поновлює процесуальні строки, встановлені нормами КАС України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. На переконання колегії суддів, поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Отже, поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути врахована судом лише у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 826/17879/17. В даному контексті слід зазначити, що жодних обставин, які були об`єктивно непереборними і не залежали від волевиявлення позивача, та доказів на їх підтвердження, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивачем не наведено та судом не встановлено. Так, у поданій заяві про поновлення строку звернення до суду позивач наводить лише норми\~ КАС України, проте не надає жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду. Також, на переконання колегії суддів, клопотання про продовження строків звернення до суду, як і апеляційна скарга, мотивовані і ґрунтуються на хибному тлумаченні позивачем норм процесуального права про безумовність підстав для продовження строків звернення до суду внаслідок встановлення Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на те, що одержавши відмову ГУ ПФУ у Львівській області ще у жовтні 2020 року, позивач звернувся в суд шляхом направлення позову поштовим зв`язком лише 28.12.2021, тобто більше ніж через рік після того, як йому стало відомо про порушення своїх прав. Отже, саме бездіяльність відповідача протягом такого тривалого часу стала причиною порушення ним порядку звернення до суду в частині встановлених КАС України строків, а не об`єктивні непереборні обставини. Пасивна поведінка позивача позбавила його можливості реалізовувати своє право на звернення до суду. \~ Також безпідставними вважає суд апеляційної інстанції й покликання скаржника на те, \~вперше з аналогічною позовною заявою він звернувся до суду ще 08.12.2020, однак така була повернута ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, оскільки вказана обставина жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду. З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав доказів об`єктивної неможливості своєчасного звернення до суду, а наведені в заяві обставини (причини) на підтвердження своєчасного звернення до суду, не є поважними. Відповідно до пункту 8 частини 1\~ статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою\~ статті 123 цього Кодексу. З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення. Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства\~ України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до\~ ст. 316 КАС України\~ суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судове рішення першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Результат розгляду: denied