Рішення адміністративного суду від 2023-07-05 00:00:00+03

08 \~лютого 2023 р. [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, у якому просив: - скасувати пункт 8 рішення Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 23 грудня 2021 року № 440 «Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; - зобов`язати Мар`янівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області після скасування (припинення) воєнного стану повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 01 жовтня 2021 року (вхідний № 181 від 01 жовтня 2021 року); - зобов`язати Мар`янівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області після скасування (припинення) воєнного стану надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,0000 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3523181200:02:000:9503, розташованої на території Марянівської територіальної громади (колишньої Великовисківської сільської ради Маловисківського району) Кіровоградської області, відповідно до поданого позивачем клопотання від 01 жовтня 2021 року (вхідний № 181 від 01 жовтня 2021 року). Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі № 340/475/23 у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Судом першої інстанції зазначено, що положення статті 118 Земельного кодексу України кореспондуються з положеннями ч.5 ст.116 Земельного кодексу України яка передбачає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відтак, суд дійшов висновку, що звернення позивача з позовом щодо зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у графічних матеріалах земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3523181200:02:000:9503, із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Мар`янівської територіальної громади, яка перебуває в користуванні гр. [PERSON] , згідно договору оренди від 07.12.2012р., є передчасним, адже матеріали справи не містять доказів припинення договору оренди від 07.12.2012р. Не погодившись з рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, згідно якої \~\~просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі № 340/475/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що матеріали справи містять копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01 жовтня 2021 року про погодження вилучення частини земельної ділянки з кадастровим номером 3523181200:02:000:9503, ця заява [PERSON] \~\~надана позивачем відповідачу, а отже відповідач протиправно зазначив у пункті 8 рішення від 23 грудня 2021 року № 440 щодо відсутності погодження землекористувача як підставу для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції обґрунтував відмову у задоволені позову підставами, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення відповідача. Вважає, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без зазначення конкретних підстав відмови, визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. Вказує, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є першою стадією у вирішенні питання щодо передачі земельної ділянки, яка не є за своєю суттю передачею земельної ділянки, а відтак приписи ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України щодо припинення у іншого землекористувача права користування земельною ділянкою на цій стадії не застосовуються. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, та зазначає: Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 01.10.2021 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 3523181200:02:000:9503, землекористувачем якої надано нотаріальну завірену згоду, розташована на території Кіровоградська область, Маловисківський район, Великовисківська сільська рада. До вказаної заяви додані копії: паспорта, ідентифікаційного коду, копія згоди землекористувача, графічні матеріали земельної ділянки, копія довіреності. 23.12.2021 року Мар`янівською сільською радою прийнято рішення №440 «Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким п.8 відмовлено у задоволенні клопотання позивача у зв`язку з тим, що до заяви не подано погодження землекористувача, що передбачене ч.6 ст.118 Земельного кодексу України. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приписами частини 1 статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Зі змісту частини 6 статті 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Приписами абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. Апеляційний суд звертає увагу, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є лише першим етапом в процедурі виділення та передачі у власність (користування) земельної ділянки та не означає того, що в подальшому розпорядником земельної ділянки буде прийнято лише позитивне рішення та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таке рішення як затвердження проекту землеустрою, уповноважений орган має прийняти з урахуванням тих обставин, які існують на час його прийняття, а не враховуючи обставин, які існували на час надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Матеріалами справи підтверджено, що 23.12.2021 року відповідачем прийнято рішення №440 «Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», зі змісту п.8 якого вбачається, що позивачу відмовлено у задоволенні його клопотання у зв`язку з тим, що до клопотання не подано погодження землекористувача, що передбачене ч.6 ст.118 Земельного кодексу України. Апеляційним судом встановлено, що при прийнятті рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачем не зазначено конкретні підстави, які передбачені ч.7 ст. 118 ЗК України, для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що спірний пункт 8 рішення Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 23 грудня 2021 року № 440 Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок є протиправним. Отже, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача,

Результат розгляду: partial