Рішення адміністративного суду від 2023-06-07 00:00:00+03

В квітні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, Управління) звернулося до суду з адміністративним позовом до \~Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило: -скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніколовим А.В. про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за невиконання рішення суду від 10.03.2023 ВП №69211343 в розмірі 5100 грн.; Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що Управлінням вчинено усі необхідні дії, спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду у справі № 560/17187/21, відповідно до вимог чинного законодавства. Зменшення розміру премії, з якої розраховуються пенсійні виплати відбулося на виконання рішення суду у справі № 560/12377/21. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, уповноважених представників для участі у справі не направили. Враховуючи норми ч.2 ст.313 КАС України, згідно яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегією суддів вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №560/3104/20, залишеним без змін постановою \~Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021, зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2019 року відповідно до довідки, направленої Департаментом поліції Національної поліції України супровідним листом №319зі/1/41/5/05-2020 від 23.04.2020, з врахуванням раніше виплачених сум. На виконання вказаного рішення Управлінням 26.04.2021 проведено перерахунок пенсії [PERSON] з урахуванням перерахованих сум пенсій з 01.12.2019 згідно довідки про складові грошового забезпечення по посаді "командир роти управління патрульної поліції" за листопад 2019 року, наданої Департаментом патрульної поліції Національної поліції України на запит [PERSON] листом від 23.04.2020 №319зі/1/41/5/05-2020, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, з наступних складових: посадового окладу - 2700,00 грн окладу за спеціальним званням - 2000,00 грн надбавки за стаж служби (35%) - 1645,00 грн, надбавки за специфічні умови проходження служби (65%) - 4124,25 грн, премії (22,44%) - 2349,24 грн. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.12.2021 у справі №560/12377/21, зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 23 серпня 2020 року з урахуванням індексації, зазначеної у довідці ГУНП в Тернопільській області, надісланій 11.08.2021 року листом вих. №Б-255/05/3- 2021. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/17187/21 від 04 січня 2022 року зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2019 року у відповідності до отриманої від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» довідки №292 від 12 травня 2021 року, із врахуванням раніше виплачених сум. 13.06.2022 державним виконавцем \~відкрито виконавче провадження ВП №69211343 з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду у справі 560/17187/21 від 17.05.2022 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.12.2019 у відповідності до отриманої від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" довідки №292 від 12.05.2021, з урахуванням раніше виплачених сум. 27.02.2023 на виконання № 560/17187/21 від 04 січня 2022 року від ГУ ПФУ в Хмельницькій області надійшло повідомлення №13123 від 21.02.2023 про виконання рішення суду у спосіб та порядок передбачений виконавчим документом. Згідно \~вказаного повідомлення, Управлінням з 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії [PERSON] , виходячи з грошового забезпечення (14371,11 грн) за прирівняною посадою поліцейського - командир роти, що не входить до складу полку, батальйону, зазначеного у довідці Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області" від 12.05.2021 №292, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, з наступних складових: посадового окладу - 2700,00 грн, окладу за спеціальним званням - 2000,00 грн, надбавки за стаж служби (35%) - 1645,00 грн, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції (64,58%) - 4097,60 грн, премії (37,62%) - 3928,51 грн. В результаті проведеного перерахунку за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 нарахована сума доплати в розмірі 47230,68 грн. Вказано, що виплату якої буде здійснено в межах, затверджених бюджетних призначень, виділених на цю мету. Однак, відповідач у даній справі, дійшов висновку, що при проведенні перерахунку пенсії у справі №560/17187/21 ГУ ПФУ в Хмельницькій області застосовано розмір премії у відсотковому значенні \~22,44%. У зв`язку з вищезазначеним, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову ВП №69211343 від 10.03.2023 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в розмірі 5100,00 грн, за протиправне зменшення під час проведення перерахунку пенсії [PERSON] розміру премії з 37,62% (3928,51 грн) до 22,44% (2349,24 грн). Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Частиною другою статті 2 КАС України унормовано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У пункті 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. За правилами частин першої-другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У відповідності до п.1, пп.1 п. 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Ч.1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом ( п.1,16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII). За приписами п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У свою чергу, статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження"). У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження"). Статями 1-3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках-на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. За частиною першою статті 6 вказаного Закону систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. За правилами пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби). Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. \~Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі №686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19. Так, з матеріалів справи з`ясовано, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/17187/21 від 04 січня 2022 року зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2019 року у відповідності до отриманої від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» довідки №292 від 12 травня 2021 року, із врахуванням раніше виплачених сум. 13.06.2022 державним виконавцем \~відкрито виконавче провадження ВП №69211343 з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду у справі 560/17187/21 від 17.05.2022 року. 27.02.2023 на виконання № 560/17187/21 від 04 січня 2022 року від ГУ ПФУ в Хмельницькій області надійшло повідомлення №13123 від 21.02.2023 про виконання рішення суду у спосіб та порядок передбачений виконавчим документом. В результаті проведеного перерахунку за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 нарахована сума доплати в розмірі 47230,68 грн. Вказано, що виплату якої буде здійснено в межах, затверджених бюджетних призначень, виділених на цю мету. Однак, на переконання відповідача, при проведенні перерахунку пенсії у справі №560/17187/21 ГУ ПФУ в Хмельницькій області застосовано розмір премії у відсотковому значенні \~22,44%, замість вірного 37,62 %. В свою чергу, колегією суддів із наявної в матеріалах справи копії протоколу із пенсійної справи №102203006875 з`ясовано, \~що на виконання рішення суду з 01.12.2019 перерахунок пенсії здійснено виходячи із відсоткового розміру премії 37,62 %. При цьому, як стверджує позивач у даній справі, а також значиться із наявної у справі копії заяви \~ [PERSON] до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.02.2023, розмір \~премії у розмірі 22,44% застосовано при перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 560/12377/21. Разом з тим, колегія суддів \~в рамках розгляду цієї справи, не може надавати правову оцінку діям ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо правомірності виконання судового рішення у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 560/12377/21. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено правомірності \~спірної постанови від 10.03.2023 ВП №69211343. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції \~та \~дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317\~КАС України\~підставами для скасування судового рішення суду першої \~інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти \~нову постанову про \~задоволення позову.

Результат розгляду: granted