Рішення адміністративного суду від 2022-10-27 00:00:00+03

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив суд: скасувати податкового повідомлення-рішення № 00076350007 від 19 травня 2021 року. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОЛІЯ" задоволено. Не погодившись з \~рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В \~обґрунтування \~\~\~вимог \~\~\~апеляційної \~\~\~\~скарги \~\~відповідач \~посилається \~\~на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального \~та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що сировину (соняшник) було придбано позивачем з метою використання в оподаткованих операціях. Оскільки згідно з наданими до перевірки документами, сировину (соняшник) втрачено, така сировина не може бути використана у подальших (дохідних) операціях підприємства пов`язаних із господарською діяльністю, а отже підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. \~ В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник \~позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. \~ Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального \~та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія \~суддів, \~заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали \~справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "УКРОЛІЯ" зареєстровано в якості юридичної особи 25 червня 2001 року за №15631200000000060, включено до ЄДРПОУ за номером 31577685. Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено виїзну документальну позапланову перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету по декларації з податку на додану вартість за січень 2021 року. За результатами виїзної документальної позапланової перевірки ТОВ "Укролія" складено акт перевірки 12.04.2021 №108/35-00-07-01/31577685, яким встановлено порушення вимог: 1.п. 198.5 ст. 198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 568 532 грн.; 2. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, що призвело до відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкової накладної на суму запасів, що не призначаються для використання в господарській діяльності в межах оподаткованих операцій на загальну суму ПДВ 568 531,48 грн. На підставі висновків акту перевірки від 12.04.2021 №108/35-00-07-01/31577685 контролюючим органом 19.05.2021 складено податкове повідомлення-рішення № 00076350007, згідно з яким сума завищення бюджетного відшкодування за січень 2021 року складає 568532 грн, штрафні санкції - 284 266 грн. Позивач, не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням, звернувся до суду з цим позовом. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з відсутності в діях ТОВ "Укролія" порушень податкового законодавства, визначених Актом перевірки від 12.04.2021 №108/35-00-07-01/31577685, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України). Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Пунктом 185.1 статті 185 ПК України зазначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Згідно з підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Пунктом 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Пунктом 201.7 статті 201 ПК України зазначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власниківач Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Як встановлено перевіркою, переробка соняшника за січень 2021 року здійснювалась на основі Договору підряду №2 від 01.10.2020, додаткової угоди №1 від 30.12.2020 та додаткової угоди №2 від 04.01.2021. Згідно з п. 1.1. договору підряду №2 від 01.10.2020 р. укладеного між ТОВ «УКРОЛІЯ» (замовник) та ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ» (Підрядник) - Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов Даного Договору, роботу, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її. Згідно з п. 2.1. Договору характеристика робіт - переробка насіння соняшнику та насіння соняшнику високоолеїнового (далі сировина), що належить Замовнику та як наслідок виробництво олії соняшникової нерафінованої пресової, олії високоолеїнової соняшникової нерафінованої пресової, макухи соняшникової, макухи високоолеїнової соняшникової, лушпиння соняшникового, фузу (при наявності). За умовами п. 3.4. Договору Кожна партія Сировини супроводжується актом приймання передачі. За умовами п.5.1. Вартість послуг за даним договором визначається у специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного договору. За умовами п. 8.2. договору - Предмет підряду (далі по тексту готова продукція) безкоштовно знаходиться на зберіганні у Підрядника на протязі дії даного договору. Предмет підряду, що передається Замовнику - це олія соняшникова нерафінована пресова, макуха соняшникова, лушпиння соняшникове, фуз, олія високоолеїнова соняшникова нерафінована пресова, макуха високоолеїнова соняшникова, якщо інше не вказано в додатках до даного договору. За умовами п. 11.1 даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31 грудня 2021 року. До перевірки надано Специфікацію №7 від 01 січня 2021 та Акт на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції від 31.01.2021 до договору підряду №2. Специфікацією №7 від 01 січня 2021 р. до договору підряду № 2 від 01 жовтня 2020 сторони узгодили кількість, ціну переробки, загальну вартість та дату поставки Сировини: переробка насіння соняшника, дата поставки Сировини - січень 2021р., кількість (т) - 3498,052, ціна за переробку за 1т з ПДВ, грн. - 960,00, Загальна вартість робіт і сума платежу з ПДВ, грн. - 3358129,92 грн. Відповідно до п. 3 Виконавець зобов`язується виготовити із наданої Замовником сировини: олію соняшникову нерафіновану - вихід у розмірі 32,54%, макуху соняшнику - вихід у розмірі 48,78%, лушпиння соняшникове - вихід у розмірі 16,99%. Акт від 31 січня 2021р. б/н на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції до договору підряду №2 від 01.10.2020р. складено про наступне: 1. Цей Акт набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками обох Сторін. 2. Акт укладений у двох оригінальних примірниках, по одному примірнику для кожної з Сторін, і є невід`ємною частиною Договору. 3. Сторони претензій один до одного не мають. До перевірки надано Специфікацію №8 від 01 січня 2021 р. та Акт на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції від 31.01.2021р. до договору підряду №2. Специфікацією №8 від 01 січня 2021р. до договору підряду № 2 від 01 жовтня 2020 сторони узгодили кількість, ціну переробки, загальну вартість та дату поставки Сировини: переробка насіння соняшника високоолеїнового, дата поставки Сировини - січень 2021р., кількість (т) - 7814,701, ціна за переробку за 1т з ПДВ, грн. - 960,00, Загальна вартість робіт і сума платежу з ПДВ, грн. - 7502112,96 грн. Відповідно до п. 3 Виконавець зобов`язується виготовити із наданої Замовником сировини: олію соняшникову високоолеїнову нерафіновану - вихід розмірі 31,41%, макуху соняшнику - вихід у розмірі 48,99%, лушпиння соняшникове - вихід у розмірі 18,00%. Акт від 31 січня 2021р. б/н на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції до договору підряду №2 від 01.10.2020р. складено про наступне: Цей Акт набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками обох Сторін. 3. Акт укладений у двох оригінальних примірниках, по одному примірнику для кожної з Сторін, і є невід`ємною частиною Договору. 4. Сторони претензій один до одного не мають. Згідно із Специфікаціями № 7, 8 від 01 січня 2021 та Актами від 31 січня 2021р. б/н на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції до договору підряду №2 від 01.10.2020 р., відповідно до яких протягом січня 2021 року було: перероблено 3 498 052 кг соняшника, відповідно до п. 3 розрахунку переробленої сировини / готової продукції, сировинні втрати склали 1,68%. перероблено 7 814 701 кг соняшника високоолеїнового, відповідно до п.З розрахунку переробленої сировини / готової продукції, сировинні втрати склали 1,60%. Між ТОВ «УКРОЛІЯ» та ТОВ «Укроліяпродукт» також укладено договір №1/2020 від 27.08.2020 року про те, що «Поклажедавець» ТОВ «УКРОЛІЯ» зобов`язується передати зерно за фізичною вагою та фактичною якістю на Зерновий склад - ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ», який зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним, як одержувач. За умовами п.2.1 цього договору якість продукції встановлюється лабораторією Зернового складу. Пунктом 2.4 договору встановлені базисні норми, у відповідності з якими вираховується залікова (розрахункова) вага продукції, до яких доводиться продукція і проводиться плата за сушку і очистку, саме: Соняшник: вологість - 7,0%; сміттєва домішка 3,0%; Соняшник високоолеїновий: вологість - 7,0%; сміттєва домішка 3,0%; Соняшник органічний: вологість - 7,0%; сміттєва домішка 3,0%; Вартість послуг зернового складу встановлено п.6.8. договору: Приймання 1 фізичної тони - 33,42 грн.; Визначення залишкових кількостей токсичних елементів мікотоксинів та пестицидів (радіонуклідів) - згідно рахунку лабораторії, що визначила якісні показники та втрат Зернового складу; Очистка за 1тн/% пониження засміченості - 19,80 грн.; Сушіння за 1тн/% пониження вологості - 68,58 грн.; Зберігання 1т/доба- 1,86 грн.; Відвантаження 1 фіз. тони на автотранспорт - 53,22 грн.; Переоформлення продукції з Поклажедавця на іншу особу - 60,00 грн.; Вартість складської квитанції - 18,62 грн.; Вартість подвійного складського свідоцтва - 40,83 грн.; Визначення ерукової кислоти, глюкозинолатів - згідно рахунку лабораторії, що визначила якісні показники та втрат Зернового складу. Термін зберігання продукції - до 15.02.2022 року (п.8.1) До перевірки надані акти виконаних робіт, перелік яких наведений у додатку 2. Згідно облікової політики підприємства, для обліку вартості запасів ТОВ «УКРОЛІЯ» використовується метод середньозваженої вартості. Операції з передачі соняшнику у виробництво за договором підряду №2 від 01.10.2020 відображено в бухгалтерському обліку записами Дт 231 Кт 201 на загальну суму 56 913 306,04 грн. Відповідно до Специфікації №7 від 01.01.2021 р. та Акта від 31 січня 2021 р. б/н на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції до договору підряду №2 від 01.10.2020 р. за січень 2021 року сировинні втрати соняшника склали 1,68%: Перероблено 3 498 052 кг. Вироблено олії 1 138 388 кг. Макуха 1 706 512 кг. Лушпиння 594 319 кг . Сировинні втрати 58 833 кг. Вартість втраченого соняшника 957 212,91 грн. Операції з передачі соняшнику високоолеїнового у виробництво за договором підряду №2 від 01.10.2020 відображено в бухгалтерському обліку записами Дт 231 Кт 201 на загальну суму 117 533 103,04 грн. Відповідно до Специфікації №8 від 01.01.2021 р. та Акта від 31 січня 2021 р. б/н на приймання до переробки давальницького олійного насіння і на видачу належної олієпродукції до договору підряду №2 від 01.10.2020р. за січень 2021 року сировинні втрати соняшника високоолеїнового склали 1,60%: Перероблено 7 814 701 кг. Вироблено олії 2 454 350 кг. Макуха - 3 828 343 кг. Лушпиння 1 406 646 кг. Сировинні втрати 125 362 кг. Вартість втраченого соняшника 1 885 444,48 грн. В Акті перевірки № 108/35-00-07-01/31577685 від 12.04.2021 контролюючим органом зазначено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є здійснення платником експортних операцій, а саме олії соняшникової, шроту соняшникового, концентрату фосфатидного соняшникового, макухи соняшникової: - за січень 2021 року - відсоток обсягу поставок, що оподатковуються за нульовою ставкою до загального обсягу оподаткованих операцій становить 60,7 % від загального обсягу реалізації, до країн: Об`єднаних Арабських Еміратів, Швейцарії, Нідерландів, Австралії, Білорусі, Болгарії Канади, Китаю, Німеччини, Іспанії, Великої Британії, Грузії, Ізраїлю, Японії, Кореї, Лівану, Латвії, Малайзії, Румунії, США, В`єтнаму, Індії, Південної Африки. Крім того, зроблено висновок, що оскільки, згідно наданих до перевірки документів, сировину (соняшник) втрачено, така сировина не може бути використана у подальших (дохідних) операціях підприємства пов`язаних із господарською діяльністю, а отже підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України. Таким чином, відповідач вважає, що ТОВ "Укролія" не склало та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на сировинні втрати під час переробки насіння соняшника за договором підряду № 2 від 01.10.2020 на загальну суму ПДВ 568 532 грн, що призвело до заниження суми нарахованих податкових зобов`язань за операціями, що оподатковуються: за основною ставкою розділу І. Податкові зобов`язання та р. 19 Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на відповідну суму ПДВ. Наказом Міністерства аграрної політики України від 11 вересня 2009 року № 656 затверджено Порядок обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі (далі - Порядок). Відповідно до пункту 1 цей порядок встановлює організацію та ведення первинного обліку олійно-жировими підприємствами, їх структурними підрозділами, іншими виробництвами незалежно від форм власності і господарювання, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції. У Додатку 27 до Порядку наведена форма Виробничого звіту олієзаводу (Форма 23), що складається за результатами переробляння олійної культури і відображає повну інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, в тому числі, кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинні втрати. Пунктом 2.25 Порядку зазначено, що терміни "загальні втрати", "втрати олії в шроті (макусі) лушпинні" буквально не відповідають цим поняттям. Втрати олії в шроті (макусі), втрати олії в лушпинні є тією частиною олії, яка не витягується (а не втрачається) з насіння. До втрат як таких належать невраховані втрати. "Сировинні втрати" показують зміну ваги насіння за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Наведені терміни міцно ввійшли в практику олійно-жирової галузі, і тому, незважаючи на їх умовність, вони зберігаються і в цьому Порядку. Таким чином, сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання цільового продукту. Пунктом 12.8. Порядку встановлено, що облік давальницької сировини в складах і у виробництві здійснюється в тому самому порядку, що і облік купованої (власної) сировини. Витрати давальницької сировини на виробництво визначаються з урахуванням природного убутку, втрат, відходів, передбачених технічними умовами і іншими нормативними документами, а також з урахуванням утворення фузів. При прийомі, зберіганні та переробці сировина повинна відповідати певним критеріям, а саме не повинна бути більшою чи нижчою показників, зазначених в ДСТУ (вологість, домішки, засміченість), в результаті чого ТОВ "Укроліяпродукт" можуть бути надані відповідні послуги по доробленню сировини до даних показників, випадки надання яких визначені вищевказаним договором на переробку давальницької сировини. При цьому величина технологічних відходів і втрат обумовлена технічним рівнем технологічного обладнання та якісними характеристиками матеріальних ресурсів. Отже, при здійсненні виробничого процесу переробки давальницької сировини існують й інші втрати, які не можуть контролюватись позивачем та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини. Наявність таких втрат відображається переробним підприємством - ТОВ "Укроліяпродукт" у відповідному Виробничому звіті (Форма № 23). Відповідно до Звіту про дослідну роботу Українського науково-дослідного інституту олій та жирів від 02 червня 2020 року величина сировинних витрат не є постійною величиною, вона змінюється в залежності від якості вхідної сировини, напівфабрикатів та готової продукції, якості пари та інших технологічних параметрів, але у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" сировинні втрати не мають перевищувати граничний нормативний показник. За результатами виконаних досліджень та виконаних розрахунків рекомендовані для використання у виробничих умовах ТДВ "Укроліяпродукт" наступні гранично допустимі норми сировинних втрат: сировинні втрати при переробці насіння соняшнику і виробництві пресової олії - 3,0 % до кількості переробленого насіння соняшнику; сировинні втрати при виробництві екстраційної олії - 0,3 % до кількості переробленого насіння соняшнику /т. 1 а.с. 122-132/. Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що в ході надання ТОВ "Укроліяпродукт" послуг з переробки насіння соняшнику - сировину (соняшник) втрачено, з огляду на наступне. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи у ході виконання ТОВ "Укроліяпродукт" договору підряду № 2 від 01.10.2020 року не відбулося втрати сировини (соняшнику, продукту наданого на переробку), а відбувся технологічний процес переробки насіння соняшнику з кінцевим виходом - олії, шроту (макухи) та фуза. При цьому, відбулися сировинні втрати, тобто ті, які безповоротньо втрачаються у процесі технологічної переробки олійної сировини. Отже, колегія суддів суддів погоджується із доводами позивача та суду першої інстанції, що убуток сировини у її сушіння та очистки є наслідком природних обставин, які не залежать від суб`єкта господарювання і є невід`ємною частиною звичайного технологічного процесу. Водночас втрати в межах норм слід вважати такими, що пов`язані із здійсненням господарської діяльності, що виключає застосування положень підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України. Відповідно до пп. 14.1.134 п. 14.1 ст. 14 ПК України операція з давальницькою сировиною - операція з переробки (обробки, збагачення чи використання) давальницької сировини (незалежно від кількості замовників і виконавців, а також етапів (операцій)) з метою одержання готової продукції за відповідну плату. До операцій з давальницькою сировиною належать операції, в яких сировина замовника на конкретному етапі її переробки становить не менш як 20 відсотків загальної вартості готової продукції. Тобто, Податковим кодексом України передбачено, що під час операцій з давальницькою сировиною допускається її переробка (обробка, збагачення). При цьому, всі процеси перетворення сировини є складовою господарської операції з давальницькою сировиною. Усі операції з сировиною між позивачем та ТДВ «Укроліяпродукт» підтверджені належними первинними документами, які були надані у ході проведення перевірки контролюючому органу. За таких обставин, є безпідставним висновок відповідача щодо завищення позивачем податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 568532,00 грн. Доводи апелянта, що в ході надання ТДВ «Укроліяпродукт» послуг з переробки насіння соняшнику втрачено сировину (соняшник), колегія суддів вважає помилковими, оскільки відбувся технологічний процес переробки насіння соняшнику з кінцевим виходом - олії, шроту (макухи) та фуза. При цьому, відбулися сировинні втрати, тобто ті, які безповоротно втрачаються у процесі технологічної переробки олійної сировини за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Колегія суддів зауважує, що правила визначення об`єкта оподаткування з ПДВ встановлені ст. 185 ПК України. У відповідності до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Приписами п.п.14.1.191. п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що постачання товарів- будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. З аналізу вказаних приписів податкового законодавства випливає, що сировинні втрати не є операцією з постачання товарів в контексті статті 185 ПК України, оскільки не відбувається ані постачання товару, ані використання товарів у негосподарській діяльності, а тому такі сировинні втрати не можуть бути додатковим самостійним об`єктом оподаткування ПДВ. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях ТОВ "Укролія" порушень податкового законодавства, визначених Актом перевірки від 12.04.2021 №108/35-00-07-01/31577685, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення . Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами. Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган. Однак, відповідачем ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду рішення, таких доказів не надано. Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 00076350007 від 19.05.2021. Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "Укролія" в повному обсязі. Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Результат розгляду: denied