Рішення адміністративного суду від 2022-10-27 00:00:00+03

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд: -визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати [PERSON] доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р. -зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату [PERSON] доплату за несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. відповідно до відпрацьованого нічного часу в об`ємі 1368 годин, а саме: за листопад 2015 року - 48 годин, грудень 2015 року - 56 годин; січень 2016 року - 64 години, лютий 2016 року - 32 годин, березень 2016 року - 56 годин, квітень 2016 року - 64 години, травень 2016 року - 56 години, червень 2016 року - 0 години, липень 2016 року - 64 годин, серпень 2016 року - 56 години, вересень 2016 року - 56 годин, жовтень 2016 року - 64 години, листопад 2016 року - 48 годин, грудень 2016 року - 8 годин; січень 2017 року - 24 годин, лютий 2017 року - 40 годин, березень 2017 року - 56 годин, квітень 2017 року - 56 години, травень 2017 року - 64 годин, червень 2017 року - 8 годин, липень 2017 року - 64 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 56 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 56 годин, грудень 2017 року - 48 годин; січень 2018 року - 64 годин, лютий 2018 року - 64 годин. -зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р. з компенсацією втрати частини доходу у вигляді доплати за несення служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати». -стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.). Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі №520/26830/21 - позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати [PERSON] доплату за несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату [PERSON] доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1368 годин, а саме: за листопад 2015 року - 48 годин, грудень 2015 року - 56 годин; січень 2016 року - 64 години, лютий 2016 року - 32 годин, березень 2016 року - 56 годин, квітень 2016 року - 64 години, травень 2016 року - 56 години, червень 2016 року - 0 години, липень 2016 року - 64 годин, серпень 2016 року - 56 години, вересень 2016 року - 56 годин, жовтень 2016 року - 64 години, листопад 2016 року - 48 годин, грудень 2016 року - 8 годин; січень 2017 року - 24 годин, лютий 2017 року - 40 годин, березень 2017 року - 56 годин, квітень 2017 року - 56 години, травень 2017 року - 64 годин, червень 2017 року - 8 годин, липень 2017 року - 64 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 56 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 56 годин, грудень 2017 року - 48 годин; січень 2018 року - 64 годин, лютий 2018 року - 64 годин. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати [PERSON] сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р. Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017р. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі №520/26830/21, задовольнивши позовні вимоги про зобов`язання відповідача відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» здійснити нарахування позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018 р. за період його невиплати, та змінити судове рішення, задовольнивши позовні вимоги про стягнення з відповідача судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 грн. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Також, зазначає, що судом першої інстанції суттєво знижено розмір компенсації судових витрат Позивача на правову допомогу із 4000,00 грн. до 1000,00 грн., що з огляду на наявність в матеріалах справи посвідченої копії договору про надання правової допомоги, копії акту наданих послуг адвоката та копії квитанції про сплату адвокатського гонорару взагалі виходить за межі компетенції судді та є протиправним. Відповідно до п.3 ч.1\~ \~ст.311 КАС України\~ \~суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1\~ ст.308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позову, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, прийшов до висновку, що вимоги \~апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач - [PERSON] , з листопада 2015 року і по теперішній час перебуває на службі в управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не нараховував та не виплачував йому індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017 та доплату за службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018. Крім того позивач зазначає, що відповідач також повинен нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення та доплати за службу у нічний час згідно Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати". Позивач, не погодившись з ненарахуванням та невиплатою індексації грошового забезпечення, доплати за службу у нічний час, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Приймаючи рішення про відмову в частині зобов`язання відповідача здійснити відповідно до Закону України Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати нарахування та виплати позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018 р. за період його невиплати, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки доплата за несення позивачем служби у нічний час та індексація грошового забезпечення за спірний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, тому вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату суми компенсації втраченої частини доходів є передчасною. Стягуючі на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 1000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ряд послуг, такі як консультація клієнта та аналіз судової практики є подібними діями представника позивача під час яких здійснюється формування позиції позивача при підготовці адміністративного позову щодо спірних правовідносин, аналізу судової практики, надання пояснень, тощо. Також, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому, вартість такої послуги, а саме, 4000,00 грн., в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати та в частині зменшення правничої допомоги, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову. Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159). Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Згідно з п.3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: - пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); - соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тобто, компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п.3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців. Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу. Таким чином, нарахування та виплата суми доплати за несення служби у нічний час, а також індексації грошового забезпечення ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини доходу, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми доплати за несення служби у нічний час, а також індексації грошового забезпечення, а тому вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити йому компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення та доплати за службу у нічний час є передчасними та такими, що заявлені на майбутнє. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладених в постановах від 10.02.2020 р. у справі №134/87/16-а, від 23.12.2020 року у справі №807/1525/16, від 04.03.2021 року у справі №520/34/17, від 01.04.2021 року у справі №120/4555/18-а. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Колегія суддів не приймає посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.01.2019 по справі №159/1615/17, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року № 755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, якою є наведена вище правова позиція. Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позовна вимога про нарахування і виплату позивачу компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення та доплати за службу у нічний час є передчасна, а тому не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп., колегія суддів зазначає наступне. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України). З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. З матеріалів справи встановлено, що позивачем було укладено договір про надання правової допомоги від 08.10.2021 р. з адвокатським об`єднанням Косе, Гончар та партнери (а.с.19). Згідно до акту надання послуг професійної правничої допомоги від 18.11.2021, розмір правової допомоги складає 4000,00 грн., а саме: 500,00 грн. первинна консультація клієнта (1 год.), 500, 00 грн. - підготовка подання адвокатського запиту (1 год.), 1000,00 грн. - аналіз судової практики (2 год.) та 2000,00 грн. підготовка та подача адміністративного позову \~(4 год.) (а.с.20). Копією квитанції № 0.0.2356777065.1 від 26.11.2022 підтверджено перерахування 4000,00 грн. позивачем \~на користь \~адвокатського об`єднання Косе, Гончар та партнери (а.с.21). Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи встановлено, що відповідачем у відзиві на адміністративний позов висловлені заперечення стосовно суми заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вказаних заперечень відповідач зазначив, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності. Крім того, вказана адміністративна справа є типовою зі сформованою однозначною правовою позицією судів щодо вирішення подібних спорів, та не потребує докладання значних зусиль адвоката для формування правової позиції. Судова практика з заявлених до вирішення питань також є сформованою. У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Колегія суддів зазначає, що аналіз судової практики є складовою такої послуги як підготовка та подача адміністративного позову, а тому вказана послуга не підлягає врахуванню окремо від написання адміністративного позову. Таким чином, колегія суддів оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, дійшла висновку, що позов [PERSON] був задоволено частково та справа належить до справ незначної складності, а тому суд першої інстанції, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 1000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення \~Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі №520/26830/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied