Рішення адміністративного суду від 2022-09-06 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, мотивуючи його тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є безпідставними та підлягають скасуванню, адже 30.04.2021 року ГУ ДПС складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки, згідно якого позивач відмовився від його підписання, однак відповідачем не складено акт про відмову від ознайомлення, підписання та отримання акту (довідки) про результати фактичної перевірки. Також позивач зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію отримало ГУ ДПС, що стала в подальшому підставою прийняття наказу від 16.04.2021 року №3168621102 про проведення фактичної перевірки. Крім того, в наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Також, позивач зазначає, що відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення посадовими особами ГУ ДПС розрахункової операції під час здійснення контрольної розрахункової операції до початку проведення фактичної перевірки ФОП [PERSON] , та подальшого складання акту про повернення товару, за результатами контрольної розрахункової закупки: акту отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця [PERSON] до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що наказ про проведення перевірки не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів Головним управлінням ДПС в Одеській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій встановлена податковим органом. Крім того, апелянт вказує, що представниками відповідача до початку перевірки платника податків проведено контрольно розрахункову операцію саме з придбання пива Балтика № 7 об`ємом 0,5 л. у кількості пляшка, вартість якої 24,00 грн., а не пляшки шампанського Одеса, як зазначає суд першої інстанції. Саме факт реалізації цього товару зазначено в акті проведення перевірки. На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав: Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13). 15.04.2021 року ГУ ДПС прийнято\~ \~наказ №2255-п, яким призначено провести фактичну перевірку магазину ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , адреса господарської одиниці: [ADDRESS] з 21.04.2021 року тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2020\~ \~по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здiйснення контролю дотримання вимог дiючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявностi лiцензiй, свідоцтв (а.с. 15). ГУ ДПС проведено фактичну перевірку магазину ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] , внаслідок чого складено акт від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/ [NUMBER] , відповідно до якого встановлено порушення: п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мiнiмальних оптово-відпускних і роздрiбних цін на окремі види алкогольних напоїв»: реалiзацiя алкогольних напоїв за цінами нiжчими від мiнiмально роздрібних, а саме: реалізовано шампанське «Одеса» напівсолодке бiле об`ємом 0,75 л з вмістом спирту 10-12,5% за ціною 105,00 грн., нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни. Мінімальна роздрібна ціна за пляшку шампанського об`ємом 0,75 л з вмістом спирту 10-12,5% складає 109,00 грн; п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: у магазині не ведеться у порядку, встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: перевіркою встановлено відсутність первинних документів (накладнi, товарно-транспортні накладнi, чеки) на оприбуткування алкогольних напоїв на суму 7916,00 грн (а.с.23-25). 24.06.2021 року ГУ ДПС в Одеській області на підставі Акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення: №15004/15-32-09-05, яким відносно позивача застосовано суму штрафних фінансових санкцій за порушення п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мiнiмальних оптово-відпускних і роздрiбних цін на окремі види алкогольних напоїв» на суму 10 000,00 грн та №15005/15-32-09-05 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 15 832,00 грн (а.с.63-64). Позивач, вважаючи протиправним наказ про проведення перевірки, звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області\~ \~про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС в Одеській області\~ \~№2255-п від 16.04.2021 року «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця [PERSON] ». Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі №420/11598/21, яке набрало законної сили 26.10.2021, в задоволенні позову ФОП [PERSON] до ГУ ДПС відмовлено повністю. Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення від 24.06.2021 №15004/15-32-09-05 та №15005/15-32-09-05 протиправними звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних рішень\~ \~про застосування фінансових санкцій. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1 статті 61 ПК України). Пунктом п. 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно з положеннями пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 73 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Статтею 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених в підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 ст.80 ПК України. Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). З матеріалів справи убачається, що Управлінням контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області складено Доповідну записку від 09.04.2021 №391/15-32-09-05, відповідно до якої на підставі листа ДПС України від 28.01.2020 року №1417/7/99-00-17-02-01-07 щодо можливої реалізації у місцях роздрібної торгiвлi не маркованої алкогольної продукції або маркованоп марками акцизного податку з ознаками фальсифікації, фахівцями управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області було проведено аналіз госопдарської діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. Проведеним аналізом встановлено відсутність виторгів з роздробної реалізації підакцизних товарів у ФОП [PERSON] при наявності діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (а.с.46). Підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України, передбачено дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме: - першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства у частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; - другою (самостійно, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Відповідно до п.п. 191-1.1.14. п. 191-1.1. статті 191-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері. Верховний Суд при розгляді справи №815/1978/18 у постанові від 10.04.2020 зауважив, що норма пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на органи ДПС. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Таким чином, в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Щодо порушення законодавства, що встановлено перевіркою, яке покладено в основу прийняття ППР від 24.06.2021 №15004/15-32-09-05, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 10000,00 грн\~ \~за роздрібну торгівлю алкогольним напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні ціни на такі напої, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР (далі\~ \~Закон №481/95-ВР): - алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; - мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; - мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки. Згідно абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень. Право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України відповідно до ч.10 ст. 18 Закону №481/95-ВР. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 року №957 (далі\~ \~Постанова №957) установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком. Згідно Додатку до Постанови №957 визначена мінімальна роздрібна ціна на вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу\~ \~гриб, що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20°С у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75 л встановлена на рівні 109 грн. Між тим, відповідно до п. 80.4. ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. Згідно п.п. 20.1.10. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів. Підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу передбачено право контролюючих органів проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів. Отже, що контролюючий орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки. На підтвердження здійснення контрольної розрахункової операції відповідачем надано розрахункову квитанцію серії ББАЮ №070104 від 21.04.2021, відповідно до якої посадовими особами контролюючого органу перед початком фактичної перевірки здійснено контрольну закупку (контрольну розрахункову операцію) шампанського «Одеса» 0,75 л. на загальну суму 105,00 грн (вартість одиниці виміру 99,75 грн, акцизний податок 5,25 грн) (а.с.61). Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що представниками відповідача до початку перевірки платника податків проведено контрольно розрахункову операцію саме з придбання пива Балтика № 7 об`ємом 0,5 л. у кількості пляшка, вартість якої 24,00 грн., а не пляшки шампанського Одеса, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а саме актом перевірки та розрахунковою квитанцією серії ББАЮ №070104 від 21.04.2021р. Суд також не бере до уваги доводи позивача щодо відсутності доказів підтвердження здійснення контрольної розрахункової операції та акту про повернення товару, акту приймання коштів, оскільки законодавством не передбачена процедура проведення контрольної розрахункової операції із обов`язковим складенням актів про повернення товару та про отримання і повернення грошових коштів, не визначено форму відповідних актів. В подальшому, фактичною перевіркою магазину за адресою: [ADDRESS] , яка здійснювалась в присутності ФОП [PERSON] , встановлено реалізацію шампанського «Одеса» напівсолодкого бiлого об`ємом 0,75 л з вмістом спирту 10-12,5% за ціною 105,00 грн, тоді як мінімальна роздрібна ціна на такі напої повинна становити не менше 109,00 грн., що є порушенням Постанови №957. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем вчинено порушення вимоги частини дванадцятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, що є підставою для притягнення позивача до фінансової відповідальності відповідно до абзацу 18 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у вигляді штрафу у мінімальному розмірі - 10000 грн. Щодо порушення законодавства, що встановлено перевіркою, яке покладено в основу прийняття ППР від 24.06.2021 №15005/15-32-09-05, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 15832,00 грн\~ \~за не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (не надано накладні, товарно-транспортні накладні, чеки на загальну суму 7916,00 грн), суд зазначає таке. Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Між тим, згідно положень п.85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Згідно з п.85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Фактичною перевіркою магазину за адресою: [ADDRESS] , яка здійснювалась в присутності ФОП [PERSON] , встановлено відсутність ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації: не надано накладні, товарно-транспортні накладні, чеки на оприбуткування алкогольних напоїв на суму 7916,00 грн. Додатками №1, №2, №3 до акта перевірки від 21.04.2021 підтверджується, що посадовими особами ГУ ДПС перевірено товар, що знаходився в реалізації ФОП [PERSON] в магазині за адресою: [ADDRESS] , та встановлено алкогольні напої без первинних документів на загальну суму 7916,00 грн (а.с.56-60). Таким чином, в порушення вищезазначених положень, позивачем не було надано накладні та товарно-транспортні накладні на алкогольні напої, серед тих, що були надані позивачем контролюючому органу під час перевірки, у зв`язку з чим відповідачем правомірно встановлено факт неведення у порядку, встановленому законодавстом, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на загальнусуму 7916,00 грн. Статтею 20 Закону №265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння). Позивачем до суду не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності складу порушення, у тому числі, документів, які б підтвердили, що\~ \~алкогольні напої, без первинних документів це залишок товару, який був придбаний більше трьох років тому назад. Натомість, реалізація товару в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку\~ \~є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а стаття 20 Закону №265/95 передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку, тобто не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку. Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта щодо обов`язковості проведення процедури хрономентажу фактичної перевірки та відповідно порушення посадовими особами контролюючого органу законодавства, з огляду на наступне. Приписами п.п. 14.1.264 ПК України, встановлено поняття: хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження. Відповідно до п. 80.8. ст. 80 ПК України під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції. Таким чином, п. 80.8. ст. 80 ПК України передбачає право контролюючих органів застовосувати хронометраж. Між тим, порядок проведення вказаної процедури жодним нормативним актом не закріплено. Не визначено форму «хронометражної» довідки. Також суд не бере до уваги доводи позивача, що відповідачем протиправно не складений акт про відмову ФОП [PERSON] від підписання та отримання примірника акта перевірки ГУ ДПС, оскільки матеріалами справи підтверджується складення ГУ ДПС акта відмови від ознайомлення та підписання акта перевірки від 30.04.2021 року №1292/15-32-09-05 (а.с.62). Крім того, суд вважає безпідставними доводи позивача, що відповідачем не допущено позивача до надання пояснень та ознайомлення з матеріалами перевірки, оскільки відповідно до акту про результати фактичної перевірки від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/ [NUMBER] для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання документів щодо фактів, викладених в акті, керівнику пропонується прибути до управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС в Одеській області 30 квітня 2021 року о 15:00 год за адресою: Старобазарний сквер, буд. 3, м. Одеса. У разі неявки керівника або особи, що його заміщає, питання про розгляд матеріалів перевірки, застосування фінансових санкцій, передання матеріалів перевірки для складання протоколу про адміністративне правопорушення будуть розглянуті без його участі згідно з чинним законодавством (а.с.52-55). Між тим, позивачем не надано доказів перешкоджання позивачу в ознайомленні з матеріалами перевірки та наданні пояснень. Щодо доводів апелянта, що позивачем з початку державної реєстрації ведеться журнал реєстрації перевірок, та представники відповідача під час перевірки відмовилися від його підписання суд дійшов висновку про їх безпідставність, з огляду на наступне. Наказом Держкомпідприємництва від 10.08.1998 року №18, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 10.10.1998 року за №619/3059, затверджено Порядок ведення Журналу відвідання суб`єктів підприємницької діяльності контролюючими органами (Журнал реєстрації перевірок) (далі Порядок №18), відповідно до п. 1 якого впровадження\~ \~Журналу здійснюється суб`єктами підприємницької\~ \~діяльності\~ \~на\~ \~добровільних\~ \~засадах на підставі статті 7 Указу Президента України від 23.07.98 №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності». Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №18 журнал реєстрації перевірок ведеться суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності з метою недопущення несанкціонованих перевірок. Журнал реєстрації перевірок знаходиться за місцем здійснення підприємницької діяльності. Таким чином, ведення та зберігання журналу реєстрації перевірок здійснюється саме платником податків. Відповідно до акту про результати фактичної перевірки від 30.04.2021 року №8752/15-32-09-05/3168621102 журнал для реєстрації перевірок контролюючих органів не надано. Разом з тим, позивачем надано до суду копію журналу реєстрації перевірок №00001/21-01, у якому наявний лише один запис\~ \~проведення перевірки ГУ ДПС з 21.04.2021 по 15.10.2021 (заповнені графи лише: назва організації, посадові особи, строк проведення перевірки) (а.с.85-86). Відповідно до п. 6 Порядку №18 журнал прошивається суб`єктом підприємницької\~ \~діяльності та завіряється\~ \~печаткою\~ \~і\~ \~підписом директора або власника (для юридичних осіб) або тільки підписом (для фізичних\~ \~осіб) суб`єкта підприємницької діяльності. З наданої позивачем копії журналу реєстрації перевірок №00001/21-01 вбачається, що останній не завірявся\~ \~печаткою та підписом ФОП [PERSON] . Згідно п. 7 Порядку №18 представник контролюючого органу перед початком перевірки повинен\~ \~обов`язково\~ \~зробити\~ \~запис\~ \~у\~ \~журналі,\~ \~заповнюючи\~ \~всі передбачені графи, та поставити свій підпис. Таким чином, заповнення записів проведення перевірки у журналі реєстрації перевірок є обов`язком посадової особи контролюючого органу. Між тим, відповідно до пунктів 9, 10 Порядку №18 відмова особи, що здійснює перевірку,\~ \~від\~ \~підпису\~ \~в журналі є підставою для недопущення його до проведення перевірки. Суб`єкт\~ \~підприємницької діяльності має право у триденний строк надіслати\~ \~письмове повідомлення до відповідного контролюючого органу про факт\~ \~відмови\~ \~особи,\~ \~що\~ \~здійснює перевірку, від підпису в журналі. Позивач зазначає, що посадовими особами ГУ ДПС було відмовлено ФОП [PERSON] від його підписання, однак не надає до суду доказів надіслання\~ \~письмового повідомлення до відповідного контролюючого органу про факт відмови\~ \~особи,\~ \~що\~ \~здійснює перевірку, від підпису в журналі. Крім того, суд зазначає, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Аналогійного правого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 08.09.2021 року по справі №816/228/17 Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення. По даній справі позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про такі порушення з боку ГУ ДПС в Одеській області норм ПК України при проведенні перевірки, які вплинули на реалізацію ФОП [PERSON] її прав, що мають вплив на висновки контролюючого органу та прийняте ним рішення за наслідками перевірки. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в\~ \~адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних рішень\~ \~про застосування фінансових санкцій, а також те, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з огляду на що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied