Рішення адміністративного суду від 2022-06-01 00:00:00+03

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невикористання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік на загальну суму 2429104,86 грн. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з позивача на користь відповідача адміністративно-господарські санкції в сумі 1484452 гривні 97 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що підприємство надало докази того, що створило відповідні умови праці для осіб з інвалідністю на робочих місцях/ділянках виробничої площі, де використовується праця осіб з інвалідністю, та щороку збільшує кількість таких робочих місць; на підприємстві працює перекладач - дактилолог (для осіб з вадами слуху). Суд врахував специфіку виробництва підприємства та вимоги до кандидатів/шукачів роботи, відповідно до яких неможливо працевлаштувати осіб, які не розрізняють кольорів та причини відмови в працевлаштуванні двом особам ( [PERSON] , [PERSON] - через вади зору) визнав поважними та такими, що не свідчать про безпідставну відмову у працевлаштуванні особі з інвалідністю. Суд детально проаналізував надані документи та причини відмови в працевлаштуванні решти 11 осіб з інвалідністю, для яких посадовою особою підприємства в корінці направлення як причину відмови в працевлаштуванні вказано «стан здоров`я», «закриття вакансії», «зняття вакансії», «неуспішне проходження співбесіди» та прийшов до висновку про те, що відповідачем у 2020 році не виконано нормативу для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості 11 робочих місць, адже обов`язок роботодавця по виконанню згаданого нормативу полягає не лише в створенні вакансії та інформуванні про неї служби зайнятості, а й в фактичному заміщенні вакансії особою з інвалідністю, котру скеровано центром зайнятості. Розмір середньої річної заробітної плати на підприємстві становить 134950,27 грн., тому позивач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції за 2020 рік в розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві за 11 робочих місць, не зайнятих особами з інвалідністю, що складає 1484452,97 грн. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що для висновку про необґрунтованість відмови у працевлаштуванні 11 осіб з інвалідністю судом взято до уваги лише письмові пояснення Львівського обласного центру зайнятості, надані листом №17-4878 від 20.09.2021 року. Однак, судом не надано оцінку доказам відповідача з цього питання, зокрема - аргументам щодо відмови у працевлаштуванні тим же особам з інвалідністю, скерованим на підприємство державною службою зайнятості, що були викладені у письмовій відповіді на додаткові пояснення позивача. Звертає увагу на те, що відповідач не допустив жодної безпідставної відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які протягом 2020 року були направлені до нього органами Державної служби зайнятості, що спростовує висновки суду про порушення товариством як роботодавцем вимог ч.3 ст.17, ч.1 ст.18, ч.2,3 та 5 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Звертає увагу на те, що чинне законодавство не вимагає від роботодавця деталізувати в корінці направлення конкретні проблеми зі здоров`ям кандидата на посаду. Більше того, така інформація захищена ст.286 ЦК України та ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», у відповідності до яких особа має право на таємницю про стан свого здоров`я. Причини не працевлаштування осіб з інвалідністю не залежали від дій самого роботодавця, а були зумовлені об`єктивними обставинами, тому в діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення, тому на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у вигляді стягнення адміністративно - господарських санкцій. Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» б/н від 27.12.2016 року затверджене Положення «Про робоче місце осіб з інвалідністю і порядок працевлаштування осіб з інвалідністю в товаристві з обмеженою відповідальністю «Фуджікура Аутомотів Україна Львів». Відповідно до пункту 3.2 цього Положення особа з інвалідністю може бути працевлаштована лише на робоче місце, на якому створені умови праці для особи з інвалідністю з урахуванням рекомендацій МСЕК та індивідуальної програми реабілітації такої особи з інвалідністю (а.с. 28-31). Відповідно до наказу ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» №1929-к від 29.08.2016 року з 30.08.2016 року на підприємстві працює перекладач - дактилолог (а.с. 33). 11.01.2017 року ТОВ видало наказ №б/н «Про створення робочих місць для осіб з інвалідністю», відповідно до якого вирішено створити 100 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на посаді оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній, верстатів та установок (а.с.25). 10.01.2018 року прийнятий ще один наказ №04-01/01 про створення додаткових 20 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на посаді оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній, верстатів та установок (а.с.26). Відповідно до наказу ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» №04-01/1 від 23.01.2019 року на підприємстві створено 10 додаткових робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на посаді оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок, загальна кількість робочих місць - 130 (а.с. 27). Відповідач в 2020 році подав до Львівського міського центру зайнятості звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН від 24.01.2020 року, від 02.06.2020 року для укомплектування 130 вакансій «оператор автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок», для осіб, які відносяться до категорії осіб з інвалідністю за сприяння Державної служби зайнятості (а.с.38, 39). В зазначеній звітності серед вимог до кандидатів/шукачів роботи визначалось: щодо освітнього рівня - базова загальна середня освіта, повна загальна середня освіта, професійно-технічна освіта, щодо освітньо-кваліфікаційного рівня - кваліфікований робітник, щодо додаткових вимог до працівника - здатність розрізняти кольори. Відповідно до даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості Львівський обласний центр зайнятості (та його місцеві підрозділи) впродовж 2020 року видали 22 направлення на працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (а.с. 112), з яких: - 1 особа працевлаштована (а.с. 175); - 1 особа не зверталась на підприємство з виданим їй направленням (а.с. 133); - 7 осіб відмовились від працевлаштування (а.с. 122, 138, 181, 150, 142, 146, 179); - 2 осіб не пройшли співбесіду за медичними показниками через води зору (а.с.155,170); - 11 особам відмовлено у працевлаштуванні, з них 2 особам за станом здоров`я (а.с. 131,152), 3 особам у зв`язку із закриттям/зняттям вакансії (а.с. 136, 153, 153), 6 особам у зв`язку з неуспішним проходженням співбесіди (а.с. 125, 155, 152, 155, 154, 156). 16.02.2021 року відповідач подав до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою №10-ПОІ (вх. №2526, а.с.8), відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році в ТОВ становила 2025 осіб, з них: - середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - 63 осіб; - кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 81 особа; - фонд оплати праці штатних працівників склав 273274,30 тис.грн.; - середньорічна заробітна плата штатного працівника - 134950,27 тис. грн. Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів стверджує, що ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» не виконало норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановлений Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», тому повинно було самостійно до 15.04.2021 року сплатити адміністративно-господарські санкцій в сумі 2429104,86 грн. (а.с. 9). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії для них щодо рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (надалі - Закон №875-XII). Частиною першою статті 18 Закону № 875-XII передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, у тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга). Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя). Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю (частина дев`ята). Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05.07.2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення. За змістом пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (з 13.04.2019 року - до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця) за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом (з 13.04.2019 року - Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом). Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, про те, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом України «Про зайнятість населення» та Наказом № 316; звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70; у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції. Так, відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій). Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення. Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 380/4305/20 зазначив, що суди попередніх інстанцій мали перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності, яке полягає у необхідності забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу. На виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» роботодавці зобов`язані подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Періодичності подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено, водночас передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто встановлено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). У такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення. Разом з тим, передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів може настати у двох випадках: 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, ненадання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, оскільки така бездіяльність перешкоджає державній службі зайнятості організувати працевлаштування інвалідів на підприємстві. З цього питання суд висловився вище та не встановив підстав для притягнення позивача до відповідальності у формі адміністративно господарських санкцій; 2) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості. Отже, суд повинен перевірити причини відмови у працевлаштуванні особам з інвалідністю на предмет їх обґрунтованості чи безпідставності. Із матеріалів справи вбачається, що впродовж 2020 року Львівська обласна служба зайнятості на актуальні 130 вакансій для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» видала 22 направлення особам з інвалідністю (а.с. 121). Львівський обласний центр зайнятості повідомив, що фахівцями Львівського міського центру зайнятості та його територіальними органами при скеруванні в 2020 році зареєстрованих безробітних осіб з інвалідністю на вакансію «оператор автоматичних та напівавтоматичних верстатів та установок» на підприємство відповідача враховувались їх професійні навички, потреба ринку праці, рекомендації МСЕК щодо трудової та професійної реабілітації та вимоги роботодавця про направлення на вакансію осіб з інвалідністю (а.с. 113). Суд проаналізував надані Львівським обласним центром зайнятості документи щодо осіб з інвалідністю, які були впродовж 2020 року скеровані центрами зайнятості для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», а також зміст виданих цим особам направлень для працевлаштування на підприємство та встановив таке: 1) працевлаштована одна особа ( [PERSON] , а.с. 175); 2) одна особа ( [PERSON] ) з виданим їй направленням на підприємство не звернулася, корінець направлення в службу зайнятості не повернула (а.с. 133), тому була знята з обліку як безробітна; 3) сім осіб відмовились від працевлаштування на підприємстві та вказали на корінці направлення такі причини: віддаленість від місця проживання, проблема з транспортним сполученням, пропонована робота не по спеціальності та не відповідності індивідуальній програмі реабілітації ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а.с. 122, 138, 181, 150, 142, 146, 179); 4) дві особи ( [PERSON] , [PERSON] , а.с. 155,170) не пройшли співбесіду за медичними показниками через вади зору; 5) підприємство відмовило у працевлаштуванні 11 особам, в тому числі: - [PERSON] та [PERSON] за станом здоров`я (а.с. 131,152); - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з формулюванням «закриття», «зняття» вакансії (а.с. 136, 153, 153); - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - у зв`язку з неуспішним проходженням співбесіди (а.с. 125, 155, 152, 155, 154, 156). Відповідач не повинен нести відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій за не заповнення створених ним вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо такі особи самі відмовились від працевлаштування на підприємство з особистих мотивів, або отримали направлення центру зайнятості, проте не прийшли на підприємство (8 направлень). Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» в 2020 році не виконало нормативу для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості 11 робочих місць, однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком щодо всіх осіб та зазначає наступне. [PERSON] відмовлено у працевлаштуванні у зв`язку із неуспішним проходженням співбесіди, однак жодних доказів на підтвердження такого висновку не подано. Із Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №324937 (а.с.162) вбачається, що зазначеній особі встановлено другу групу інвалідності та у п.12 Висновок про умови та характер праці зазначено: робота в спеціально створених умовах праці. Крім того, для [PERSON] передбачена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №1689 (а.с.163 - 164). Відтак, колегія суддів приходить до думки про безпідставну відмову в працевлаштуванні. [PERSON] відмовлено у працевлаштуванні у зв`язку із неуспішним проходженням співбесіди, однак жодних доказів на підтвердження такого висновку не подано. Із Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №361972 (а.с.161) вбачається, що зазначеній особі встановлено третю групу інвалідності та у п.12 Висновок про умови та характер праці зазначено: обмеження фізичних навантажень. Відтак, колегія суддів резюмує про безпідставну відмову в працевлаштуванні, позаяк протилежного не встановлено. [PERSON] відмовлено у працевлаштуванні за станом здоров`я. Проте, із Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №361010 (а.с.157) вбачається, що зазначеній особі встановлено третю групу інвалідності та у п.12 Висновок про умови та характер праці зазначено: обмеження психо - емоційних навантажень. Відтак, колегія суддів не знаходить підстав для відмови у працевлаштуванні. [PERSON] відмовлено у працевлаштуванні у зв`язку із закриттям вакансії, коли як наведено вище було створено їх понад 130 та відсутні підтвердження документальні про закриття. Із Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №062146 (а.с.165) вбачається, що зазначеній особі встановлено другу групу інвалідності та у п.12 Висновок про умови та характер праці зазначено: протипоказана важка фізична праця. Крім того, для [PERSON] передбачена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №226 (а.с.166 - 167). Відтак, колегія суддів також не знаходить підстав для відмови у працевлаштуванні. [PERSON] відмовлено у працевлаштуванні у зв`язку із закриттям вакансії, але як зазначено раніше, було створено їх понад 130 та відсутні підтвердження документальні про закриття. Із Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №312267 (а.с.158) вбачається, що зазначеній особі встановлено третю групу інвалідності та у п.12 Висновок про умови та характер праці зазначено: легка фізична праця. Відтак, колегія суддів не вбачає правомірність зі сторони відповідача щодо відмови у працевлаштуванні. [PERSON] відмовлено у працевлаштуванні, оскільки підприємство на карантині (вакансія знята). Зі слів представника відповідача такий на підприємство по працевлаштуванню не звертався і сам вписав таку підставу. Разом з тим, подібне нічим не доводиться і виходячи з корінця направлення, наявний у ньому почерк збігається із почерком в таких корінцях інших осіб. Із Довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №233456 (а.с.137) вбачається, що зазначеній особі встановлено третю групу інвалідності Відтак, колегія суддів приходить до висновку про безпідставну відмову в працевлаштуванні. Щодо інших осіб, яким відмовлено у працевлаштуванні, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то суд вважає таку відмову обґрунтованою, оскільки відповідачем доведено, що внаслідок проведеного з вказаними особами тестів, такі не розрізняють кольори, коли за специфікою роботи, це одна із основних вимог для працевлаштування. Копії тестів наявні в матеріалах справи. Апелянт зазначає в апеляційній скарзі і цього не спростовано протилежною стороною, що співбесіда включала також і тестування. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» в 2020 році не виконало нормативу для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості 6 робочих місць, а тому на підставі частини першої статті 20 Закону №875-XII позивач повинен сплатити адміністративно-господарські санкцій за 2020 рік в розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві за 6 робочих місць, не зайнятих особами з інвалідністю, що складає 809 701,62 грн. (134950,27*6). Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги та, виходячи із приписів ст.139 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на користь ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» судові витрати в сумі 15181 грн. 91 коп. З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються не в повній мірі на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial