Рішення адміністративного суду від 2022-06-30 00:00:00+03

І. Суть спору 1. Позивач звернулася до суду з позовом до Вінницької обласної прокуратури, у якому просила: 1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати частини заробітної плати - посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.07.2015 по 31.01.2021 протиправною; 1.2. зобов`язати відповідача сплатити на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1059840,00 грн. 1.3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статі 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивачка звертає увагу, що за приписами статті 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами та складається з посадового окладу, премій та надбавок. Однак з липня 2015 по день звільнення позивачки з органів прокуратури її заробітна плата регулювалася постановами Кабінету Міністрів України, що суперечить нормам Конституції України та Закону України "Про прокуратуру". На думку позивачки, різниця між фактично нарахованим посадовим окладом та посадовим окладом, який передбачений Законом України "Про прокуратуру", за період з липня 2015 року по січень 2021 року складає 1059840,00 грн. ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення 2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю. 2.1. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 за № 6-р/2020 на правовідносини між сторонами за період з 01.07.2015 по 25.03.2020 не впливає, оскільки такі виникли до прийняття цього рішення, тоді як відповідне рішення Конституційного Суду України не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. При цьому, суд вказав, що саме Закон України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX), а не Бюджетний кодекс України (норма якого була визнана неконституційною) передбачав оплату праці працівників місцевих прокуратур відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 в спірний період після прийняття Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 за № 6-р/2020. Водночас оплата праці прокурорів окружних прокуратур буде здійснюватися з дня початку їх роботи. Позивачка звільнилась 10.02.2021, тоді як окружні прокуратури розпочали свою роботу 15.03.2021. Відтак позивачка не набула права на отримання заробітної плати відповідно до норм ч. 3 ст. 81 Закону № 1697-VII також після 26.03.2020. Таким чином суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті позивачці заробітної плати у спірний період з 01.07.2015 по 31.01.2021 відповідач діяв правомірно і підстав для визнання протиправними його дій (бездіяльності) немає. 3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. 3.1. Визнано протиправною бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26 березня 2020 року по 31 січня 2021 року у відповідності до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру". 4. Зобов`язано Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу недоотриману заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу визначеного у відповідності до частини 3 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 26 березня 2020 року по 31 січня 2021 року. 5. В іншій частині позовних вимог (щодо невиплати частини заробітної плати посадового окладу визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01 липня 2015 року по 25 березня 2020 року та щодо зобов`язання сплатити матеріальну шкоду у розмірі 1059840,00 грн) відмовлено. 5.1. Задовольняючи позов частково суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 5.2. 5.3. позивач не пройшов процедуру атестації, а тому зазначені ним норми законодавства до нього не застосовуються. ІІІ. Касаційне оскарження 6. Не погоджуючись з такими рішенням суду апеляційної інстанції відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати це судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 6.1. Підставою звернення з касаційною скаргою відповідач зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). 7. На обґрунтування підстав оскарження зазначає про неправильне застосування норм матеріального права полягає у помилковому тлумаченні статті 131-1 Конституції України, статей 81, 87, 90, 91 Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, а порушення процесуального права - у недотриманні судами вимог статей 72-77, 242, 246 КАС України. 8. Крім того, відповідачем зауважено, що при наданні правової оцінки правовідносинам між сторонами, які виникли після рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №06-р2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу з 26.03.2020 по 31.01.2021, суд апеляційної інстанції не врахував, що [PERSON] не займала посаду прокурора окружної прокуратури відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII. 9. Відтак скаржником зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у правовідносинах щодо стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок визнання неконституційним положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VII застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. 10. Позивач подав відзив на касаційну скаргу відповідача, за змістом якого висловив свої доводи, якими заперечив проти висловлених у скарзі обґрунтувань щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. IV. Установлені судами фактичні обставини справи 11. Позивач працювала в органах прокуратури на різних посадах в період з 10.06.1997 по 10.02.2021. 12. Наказом Вінницької обласної прокуратури від 10.02.2021 за № 90к позивачку звільнено з посади начальника Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області та органів прокуратури з 10.02.2021, у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру"). 13. Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 за № 6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статі 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. 14. 11.02.2021 позивачка звернулася до Вінницької обласної прокуратури із запитом про надання інформації щодо виплаченої їй за час служби в органах прокуратури заробітної плати та копій окремих документів, пов`язаних з цим питанням. 15. Листом від 17.02.2021 за № 27-141вих Вінницька обласна прокуратура надала позивачці інформацію щодо складу її заробітної плати за запитуваний період з 01.01.2015 по 01.02.2021, а також відомості, на підставі яких нормативно-правових актів здійснювалося нарахування надбавок та премій працівникам органів прокуратури Вінницької області за цей період. До листа відповідач додав копії наказів про призначення позивачки та розрахункові листи по виплаченій їй заробітній платі за 2015-2021 роки. 16. Позивач вважає, що заробітна плата за спірний період повинна була нараховуватися відповідачем виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру". Проте відповідач здійснював нарахування заробітної плати,

Результат розгляду: partial