Рішення адміністративного суду від 2022-05-05 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 23 січня 2019 року старшим інспектором\~відділу безпеки\~дорожнього руху\~Управління патрульної\~поліції в\~Київській області\~Департаменту патрульної\~поліції старшим\~лейтенантом поліції\~Зінов`євим О.В.\~винесено постанову\~про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~про адміністративне\~правопорушення у\~сфері забезпечення\~безпеки дорожнього\~руху,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі,за порушення ним, як посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан доріг, вимог п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97, п. 1.5\~Правил дорожнього руху. Постановою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень. Постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, дані, викладені у постанові, не відповідають дійсності, докази вчинення ним правопорушення відсутні. У відповідності до статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, правонаступником якої, відповідно до Указу Президента України № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України», є Державне агентство автомобільних доріг України, яке є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Згідно із абзацом десятим статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги», органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування. Так, відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг, органом управління автомобільними дорогами у Київській області є Служба автомобільних доріг в Київській області. Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, у відповідності до статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги», є розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами. Згідно з частиною 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху. 19.02.2017 між Службою автомобільних доріг у Київській області та ДП «Київський Облдорупр» «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» укладено договір № 55Д-18 про надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (міжнародні, національні, регіональні) загального користування у Київській області. Філія «Миронівське РайДУ» ДП «Київський Облдорупр» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» створена як відособлений структурний підрозділ дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», утвореного відповідно до наказу Державної служби автомобільних доріг України від № 485 від 15.07.2004. Тобто, відповідальність за виконання чи неналежне виконання умов договору лежить на уповноважених особах вищезазначених установ. Відповідно до приписів статті 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. У відповідності до п. 4.13.2 договору, фінансові зобов`язання за договором виникають при наявності та у межах бюджетних асигнувань, установлених планами використання бюджетних коштів. Оплата послуг проводиться у межах одержаних асигнувань на казначейський рахунок замовника за фактично виконані обсяги робіт. Таким чином, філія «Миронівське РайДУ» ДП «Київський Облдорупр» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» виконує лише ті обсяги робіт, які зазначено замовником в дефектних актах і не може на власний розсуд збільшувати об`єми виконуваних робіт, оскільки не являється розпорядником державних коштів. Філія «Миронівське РайДУ» ДП «Київський Облдорупр» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не є розпорядником державних коштів на утримання автомобільних доріг, що підтверджується Положенням про філію. Органом управління та балансоутримувачем автомобільних доріг міжнародного значення у Київській області, як вже зазначалося вище є Служба автомобільних доріг у Київській області. Вказане свідчить про те, що відповідачем не було повно, об`єктивно та всесторонньо досліджено всі матеріали справи про адміністративні правопорушення, не встановлено хто має нести відповідальність за допущене порушення, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 липня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до правил ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) категорію та складність справи. Згідно зі ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному\~статтею 129\~цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 124 КАС України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено за адресою його місцезнаходження 10 липня 2019 року. 23 липня 2018 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом якого відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 19 липня 2019 року. Відповідно до положень ст. 257 КАС України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області подав відзив на позов, в якому послався на положення ст.ст. 251, 252, 254 та 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, вказав за вчинення яких дій та яка відповідальність настає за ст. 140 ч. 1 КУпАП. По суті позову заперечень не виклав. Просив відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. 23 січня 2019 року старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Зінов`євим О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 624709, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. За змістом постанови, [PERSON] , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан доріг, не вжив заходів щодо обробки протиожеледними матеріалами проїзної частини автодороги Н-02, на якій є ожеледиця та сніговий накат. Вказаними діями порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97, п. 1.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах зверненння до адміністративного суду, встановленого цим Кодесом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною другою ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Судом встановлено, що 23 січня 2019 року відносно позивача [PERSON] винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що він порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97, п. 1.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Позивач не згідний із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини, з порушенням його права на захист, а також з порушенням встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення. Суд вважає доводи позивача слушними з огляду на наступне. Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення. Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Згідно п. 11 ч. 1 ст.\~23, п.1 ч. 1 ст.\~35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~Правил дорожнього руху\~його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Нормами\~ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку,\~правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 140 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Згідно вимог КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які підтверджують описані у постанові обставини, встановлені при розгляді справи. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, відзив на позов також не містить посилань на докази, за якими посадова особа під час винесення оскаржуваної постанови, встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух»\~встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: - розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; - визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; - участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом; - компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; - забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; - організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; - забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; - вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; - передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; - визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; - передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; -\~проведення робіт\~по створенню\~і утриманню\~придорожніх зелених\~насаджень та\~інше; - термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; -\~влаштування місць\~для зупинок\~транспортних засобів,\~стоянок і\~відпочинку учасників\~дорожнього руху\~та створення\~інших об`єктів\~дорожнього сервісу; - розробка та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів системами термінового зв`язку для виклику Національної поліції, екстреної медичної допомоги та технічної допомоги; - обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; - проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; - виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; - впровадження на аварійно-небезпечних ділянках та місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; - забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; - своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; - організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; -вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством. Згідно\~зі ст. 24 Закону України «Про дорожній рух»,\~власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги», на орган управління автомобільними дорогами загального користування покладено відповідальність за: - стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; - якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; - відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.ст. 7,10 наведеного Закону, автомобільні дороги\~загального користування\~перебувають у\~державній власності. Органами,\~що здійснюють\~управління автомобільними\~дорогами загального\~користування,\~є: центральний\~орган виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування та\~реалізує державну\~політику у\~сфері дорожнього\~господарства; центральний\~орган виконавчої\~влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~дорожнього господарства\~та управління\~автомобільними дорогами\~загального користування\~державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 439\~затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України. Згідно п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення. Згідно п. 3 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, основними завданнями Укравтодору є: 1) реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування державного значення (далі - автомобільні дороги); 1-1) здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного управління у сфері безпеки автомобільних доріг; 2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики (стратегії) у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, програм розвитку дорожнього господарства; 3) здійснення управління об`єктами державної власності. Таким чином, зазначені норми законодавства України чітко і однозначно засвідчують, що власником автомобільних доріг загального користування в Україні є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), на який покладено всю повноту відповідальності за стан автомобільних доріг, а також обов`язок відшкодування збитків автовласникам, завданих внаслідок неякісного стану автомобільних доріг. До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додані будь-які докази, що підтверджують ті обставини, що саме [PERSON] , як виконуючий обов`язки начальника філії «Миронівське РайДУ» ДП «Київський Облдорупр» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», є відповідальною особою за дотримання норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, і саме він зобов`язаний був вжити заходів щодо обробки протиожеледними матеріалами проїзної частини автодороги Н-02, на якій є ожеледиця та сніговий накат. Будь-які інші належні та допустимі докази, на підтвердження того, що саме [PERSON] , виконуючи свої посадові обов`язки, є суб`єктом, стосовно якого може бути складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, відсутні. Відтак, в розумінні ч. 1\~ст. 140 КУпАП, працівники філій підприємства, в тому числі виконуючий обов`язки начальника філії, не є суб`єктами адміністративного правопорушення. При винесенні оскаржуваної постанови відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи, правильно встановити суб`єкта правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, інспектор не дотримався вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин. З урахуванням положень ст. 251 КУпАП, зібраних інспектором фактичних даних не було достатньо для встановлення наявності факту адміністративного правопорушення та винуватості позивача у його вчиненні. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, є недоведеним. Враховуючи те, що за змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення. Висновки за результатами розгляду За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з частиною 2 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 3 ст. 286 КАС України\~передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі не були дотримані вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. На підставі ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. Відповідно до\~ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржуване рішення не може бути розцінено як таке, що відповідає вимогам закону, та підлягає скасуванню за відсутністю складу адміністративного правопорушення. За умов відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, наявні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted