Рішення адміністративного суду від 2022-09-29 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з позивача витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 417 368,07 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії у зв`язку із небажанням продовжувати навчання. Крім того, у даному рапорті відповідач зазначив про свою обізнаність із обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у навчальному закладі, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» та зобов`язався їх відшкодувати. Вказує, що наказом начальника Національної академії від 20 червня 2019 року № 31-КС (по особовому складу) із позивачем, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано його з числа курсантів у зв`язку із розірванням контракту, звільнено з військової служби у запас. Також наказом начальника Національної академії від 20 червня 2019 року №156 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 05 серпня 2016 року по 20 червня 2019 року в сумі 395 939,85 грн. Того ж дня ознайомлено із довідкою-розрахунком №120 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії, у сумі 395 939,85 грн. У розписці до довідки-розрахунку позивач вказав, що з розрахунком не згідний, проте зобов`язався оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії до 20 липня 2019 року. Зазначає, що курсантом 27 червня 2019 року частково відшкодовано заборгованість у сумі 4 998,46 грн. На переконання позивача, з урахуванням добровільної сплати позивачем частини заборгованості позивач просить стягнути з позивача витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 417 368,07 грн. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2021 року позов задоволено. Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій зазначили, що поняття - відшкодування витрат на утримання особи у вищому військовому навчальному закладі відрізняється від поняття - оплата за навчання, а статус відповідача, як учасник бойових дій не звільняє його від обов`язку по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, як курсанта вищого навчального закладу, у випадку дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість. Зважаючи на те, що відповідач достроково припинив навчання в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, тому в силу вимог частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16 липня 2007 року № 419 він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі. Судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що пільги, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не використовуються ним за місцем проживання. Поряд з цим, курсанти, які навчаються в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). Таким чином, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту і відповідач на час звернення до суду суму коштів в повному обсязі не відшкодував, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги. У касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Посилається на те, шо його статус відповідача, як учасника бойових дій звільняє його від обов`язку по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, як курсанта вищого навчального закладу, у випадку дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість. Позиція інших учасників справи. У відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити касаційну скаргу, а рішення судів попередніх інстанцій без змін. Рух касаційної скарги Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року (судді: Загороднюк А,Г., Єресько Л.О., Губська О.А.) відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року (суддя: Коморний О.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2021 року. Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року призначено справу до розгляду. Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи. Наказом начальника Національної академії від 26 липня 2016 року № 52-КС (по особовому складу) [PERSON] зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. З 05 серпня 2016 року [PERSON] зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, що підтверджується наказом начальника Національної академії від 05 серпня 2016 року № 183 (по стройовій частині). 05 серпня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та молодшим сержантом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу. Згідно з пунктом 1 вказаного контракту [PERSON] зобов`язувався, зокрема, відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані із його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Курсант [PERSON] подав рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії у зв`язку із небажанням продовжувати навчання. Крім того, у даному рапорті відповідач зазначив про свою обізнаність із обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у навчальному закладі, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» та зобов`язався їх відшкодувати (т.1 а.с. 18). Наказом начальника Національної академії від 20 червня 2019 року № 31-КС (по особовому складу) із молодшим сержантом [PERSON] розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано його з числа курсантів у зв`язку із розірванням контракту, звільнено з військової служби у запас (т.1 а.с.19). Наказом начальника Національної академії від 20 червня 2019 року № 156 (по стройовій частині) молодшого сержанта [PERSON] виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 05 серпня 2016 року по 20 червня 2019 року в сумі 395 939 грн 85 коп. (т.1 а.с.20). 20 червня 2019 року [PERSON] під підпис ознайомлено із довідкою-розрахунком № 120 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії, у сумі 395 939 грн 85 коп. У розписці до довідки-розрахунку [PERSON] вказав, що з розрахунком не згідний, вказав, що звільнення здійснювалося під психологічним тиском, проте зобов`язався оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії до 20 липня 2019 року (т.1 а.с.21). Згідно із довідкою-розрахунком Національної академії від 20 червня 2019 року № 120, витрати на утримання відповідача у сумі 395 939,85 грн. становлять: грошове забезпечення - 301 779,99 грн, продовольче забезпечення - 66 830,28 грн, медичне забезпечення - 432,00 грн, спожиті комунальні послуги та енергоносії - 26 897,58 грн. Згідно довідки помічника начальника Національної академії з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби № 782 від 22 липня 2019 року, відповідач частково сплатив заборгованість перед позивачем 27 червня 2019 року у сумі 4 998,46 грн. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року видано наказ начальника Національної академії від 02 грудня 2019 року № 103-КС, яким пунктом 4 параграфу 3 наказу начальника Національної академії (по особовому складу) від 20 червня 2019 року № 31-КС про відрахування з числа курсантів через небажання продовжувати навчання та звільнення з військової служби у запас за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пунктом 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" молодшого сержанта [PERSON] , курсанта навчального курсу факультету бойового застосування військ Національної академії, скасовано, поновлено відповідача на військовій службі (навчанні) третього курсу спеціальності "військове управління (за видами збройних сил) спеціалізації "управління діями підрозділів механізованих військ ". [PERSON] , після поновлення його на військовій службі (навчанні) до Національної академії, згідно довідки - розрахунку від 20 березня 2020 року № 37, з 14 лютого 2020 року по 20 березня 2020 року нараховано та виплачено 26 427 грн 31 коп, а саме: 1. Грошове забезпечення - 22674 грн 29 коп.; 2. Продовольче забезпечення 2682 грн 96 коп.; 3. медичне забезпечення 15 грн 00 коп.; 4. спожиті комунальні послуги та енергоносії 1055 грн 06 коп. (т.1 а.с.87) Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі № 857/13768/19 задоволено апеляційну скаргу Національної академії на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.003720 за позовом [PERSON] до Національної академії командування сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправним і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення, яка набрала законної сили 24 лютого 2020 року, скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року видано наказ начальником Національної академії (по особовому складу) від 20 березня 2020 року № 20- КС (т.1, а.с.86), яким скасовано наказ начальника Національної академії від 02 грудня 2019 року № 103-КС щодо поновлення [PERSON] на військовій службі (навчанні) третього курсу спеціальності "військове управління (за видами збройних сил) спеціалізації "управління діями підрозділів механізованих військ". Наказом начальника Національної академії від 20 березня 2020 року № 74 [PERSON] виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, зобов`язано [PERSON] відшкодувати витрати, пов`язані з не утриманням в Національній академії в сумі 26 427 грн 31 коп. (т.1 а.с.85). Зважаючи на те, що відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано у повному обсязі витрати у сумі 417 368,70 грн., позивач звернувся з цим позовом до суду. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого. Предметом спору в справі, що розглядається, є правомірність стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, відрахованого з вищого навчального закладу через небажання продовжувати навчання. Відповідно до частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком №964. Відповідно до пункту 2 Порядку №964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Згідно з пунктом 3 цього Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. За приписами пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 червня 2019 року між позивачем та відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України через небажання останнього продовжувати навчання та відраховано його з числа курсантів, а також виключено зі списків особового складу Національної академії, знято з усіх видів забезпечення і зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії в сумі 395 939,85 грн., позивач вказав, що з розрахунком не згідний, проте зобов`язався оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії до 20 липня 2019 року. Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій позивач стверджував, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України. В матеріалах справи є копія відповідного посвідчення, виданого 19 березня 2015 року (а.с. 115 т.1). Згідно з частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин тут і надалі) держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Відповідно до абзаців другого та третього частини сімнадцятої статті 44 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин тут і надалі) державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року №975 (далі - Порядок та умови № 975) з наступними змінами та доповненнями. Таким чином, на час вступу позивача до Національної академії, а саме 26 липня 2016 року він мав статус учасника бойових дій з 19 березня 2015 року і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту». Зазначені обставини залишились поза увагою судів попередніх інстанцій. Суди не досліджували питання, що саме входить у державну цільову підтримку для здобуття, зокрема, вищої освіти відповідно до Порядку та умов № 975. Без з`ясування складових державної цільової підтримки, порядку її надання та складових витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Національній академії, їх порівняння, передчасними є висновки судів попередніх інстанцій, що статус учасника бойових дій та гарантії держави щодо забезпечення відповідачу державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах не надають йому права не відшкодовувати витрати держави, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в разі дострокового розірвання контракту. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 20 грудня 2019 року у справі №460/582/19, від 9 квітня 2020 року у справі №620/1708/19, від 30 квітня 2020 року у справі №420/4102/19, від 19 листопада 2020 року у справі № 560/1341/19. В контексті наведеного передчасними також є висновки судів, що при укладенні контракту між відповідачем та Міністерством оборони України про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, [PERSON] не повідомляв про наявні в нього пільги щодо навчання, а саме не подавав заяви із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, що визначено пунктом 8 Порядку та умов № 975, оскільки такий висновок не підтверджується жодним належними та допустимими доказами. Встановлення вказаних обставин, має вирішальне значення для вирішення цього спору, оскільки це дасть змогу встановити чи підлягають стягненню з відповідача витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії. Верховний Суд зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості, оскільки ухвалені на підставі обставин, які не підтверджені доказами та без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору. Суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Висновки щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Результат розгляду: partial