Рішення адміністративного суду від 2023-05-24 00:00:00+03

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернулась із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просила: - визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області за № 312 о/с від 28.12.2022 в частині звільнення позивача зі служби в Національній поліції України згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); - визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області 22.11.2022 № 455 "Про застосування дисциплінарного стягнення", щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в органах поліції, що був підставою видачі Наказу № 312 о/с від 28.11.2022. ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Проаналізувавши фактичні обставини в справі та врахувавши зібрані в ході службового розслідування докази про безпідставну відсутність позивача за місцем служби 24.10.2022 року, суд дійшов висновку про те, що підстави, за яких призначено службове розслідування, а саме - допущення прогулу позивачем є такими, що знайшли своє підтвердження, отже вчинення позивачем дисциплінарного проступку та наявність підстав для застосування до позивача такого заходу дисциплінарного впливу, як звільнення з поліції є правомірним, адже відсутність позивача на службі без поважних причин не узгоджується з положенням щодо дотримання працівниками поліції службової дисципліни, закріпленими у Дисциплінарному статуті. ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях. У висновку службового розслідування щодо позивача відповідачем не встановлено належним чином зокрема, склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у \~зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові \~обов`язки, які було порушено; наявність вини позивача та ступінь її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальність, а також ставлення до скоєного. В ході службового розслідування питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності взагалі \~не досліджувалось. Предмет службового розслідування був невідомий, оскільки трактування в наказі про призначення службового розслідування є абстрактним - за порушення \~службової дисципліни, що виразилось у допущеному прогулі (відсутність на роботі більше 3 годин протягом робочого дня). При цьому, будь яких матеріалів які слугували приводом для складання адміністративних матеріалів жодною адміністративною комісією, щодо дій позивача не складались. Огляд на стан сп`яніння не проводився. А тому викладені в наказі \~порушення є надуманими і такими, що не знайшли свого підтвердження. Крім того, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивач вчинила дисциплінарний проступок, який є підставою для застосування до позивача такого заходу дисциплінарного впливу, як звільнення з поліції посилаючись на відсутність на службі без поважних причин, оскільки \~близько 08:00 год. позивач зателефонувала своєму безпосередньому керівнику та доповіла про погіршення самопочуття, що стало приводом звернення до сімейного лікаря для надання медичної допомоги (що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом довідки). ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, вказавши, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не надала обґрунтованих доказів, що підтверджують \~правові підстави її відсутності на службі 24.10.2022, як і доказів, що свідчать про підстави звільнення її від служби в цей день. Допущений прогул тягне наслідки, аналогічні самовільному залишенню несення служби поліцейським та, згідно вимог абз. 4 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту, не може бути віднесений до незначних дисциплінарних проступків, а тому застосування до позивача такого заходу дисциплінарного впливу, як звільнення зі служби в поліції є правомірним, адже відсутність на службі без поважних причин не узгоджується з положенням щодо дотримання працівниками поліції службової дисципліни, закріпленими у Дисциплінарному статуті. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Відповідно до \~ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 22.11.2022 № 455 "Про застосування дисциплінарного стягнення", за порушення службової дисципліни, що виразилось у допущеному прогулі (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня), без поважних причин, невиконання вимог п.1,6,7, 11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", абз. 2,9,11 п.1 Розділу ІІ (із врахуванням вимог п.3 Розділу IV) "Правил етичної поведінки поліцейського", затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до поліцейського відділення № 2 взводу № 2 РКС ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції [PERSON] , застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції. 28.11.2022 на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 312 о/с відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) сержанта поліції [PERSON] , поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Чернівецькій області, 30.11.2022. Підставою проведення службового розслідування слугувала інформація, викладена в рапорті командира роти конвойної служби ГУНП [PERSON] від 24.10.2022 на ім`я начальника ГУНП в якому зазначено, що 24.10.2022, впродовж робочого дня, на службу (роботу), без поважних на те причин, не вийшла поліцейська відділення № 2 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП [PERSON] , яка про причини відсутності не повідомила. Зі змісту пояснень командира роти конвойної служби ГУНП в Чернівецькій області майора поліції [PERSON] вбачається, що 21.10.2022, у робочий час, до нього підійшла поліцейська [PERSON] та повідомила про те, що у неї зламався автомобіль та вона планує займатись його ремонтом у понеділок - 24.10.2022 року. При цьому, остання зазначила, що для вирішення питання з ремонтом автомобіля, їй знадобиться одна година. В свою чергу, [PERSON] зазначив, що [PERSON] 24.10.2022 року може займатись ремонтом авто в обідню перерву з 13:00 год до 14:00 год, при умові відсутності нагального конвоювання затриманих (засуджених) осіб, або інших термінових службових завдань. Вранці 24.10.2022 \~ [PERSON] провів інструктаж 31 поліцейського РКС ГУНП, які з 08 год 00 хв. до 18 год 00 хв заступали на службу та виявив відсутність [PERSON] , яка про причини відсутності на службі не повідомила ні [PERSON] , ні його заступника - [PERSON] , ні командира взводу № 2 [PERSON] . Крім того, з пояснень [PERSON] встановлено, що 24.10.2022 [PERSON] була відсутня на службі впродовж всього робочого дня (з 08:00 год по 18:00 год). При цьому, виявивши її відсутність на інструктажі [PERSON] мав намір зв`язатися з останньою та встановити причини її відсутності, однак через службове навантаження та заклопотаність впродовж дня не повідомив. У зв`язку з тим, що [PERSON] не вийшла на службу (вчинила прогул) [PERSON] , за участю [PERSON] та [PERSON] , склав акт про невихід на службу поліцейського від 24.10.2022 № 1779/123/20/01-2022 та подав на ім`я уповноваженого керівника відповідний рапорт. Аналогічні пояснення з приводу відсутності [PERSON] на службі без поважних на те причин 24.10.2022 \~надали \~\~заступник командира \~\~роти конвойної служби ГУНП в Чернівецькій області Бойчук А.В. та командир взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Чернівецькій області [PERSON] . Також, факт відсутності 24.10.2022 [PERSON] на службі без поважних причин, підтверджується інформацією ДУ ТМО "МВС України по Чернівецькій області", а саме згідно листа № 3070/123/12/01-2022 від 26.10.2022, про відсутність звернення останньої до медичного закладу з приводу погіршення стану здоров`я та відкриття лікарняного листка. А також, відсутністю відповідних відомостей у Електронному реєстрі листків непрацездатності, згідно відомостей УФЗБО ГУНБ в Чернівецькій області. Окрім іншого, відсутність [PERSON] на службі 24.10.2022, тобто не прибуття у розташування РКС ГУНП, що дислокується в адміністративному приміщенні ГУНП (вул. Головна, 24, м.Чернівці), підтверджено даними з камер зовнішнього спостереження, розташованих зі сторони центрального \~\~та бокового входів приміщення. Згідно письмових пояснень молодшого інспектора ВОА ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області [PERSON] та молодшого інспектора ВОА ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області [PERSON] , які вказаного числа несли цілодобове чергування по забезпеченню охорони та пропускного режиму в адміністративному приміщенні ГУНП по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] 24.10.2022 року впродовж робочого дня по місцю дислокації РКС ГУНП на службу не прибула. Під час службового розслідування, 25.10.2022 Управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП НПУ до Управління головної інспекції ГУНП \~також надійшов лист із долученими до нього відеоматеріалами, дослідженням яких встановлено, що 24.10.2022 року, близько 01:30 год, по вул. Головна, 204 м. Чернівці, під час складання поліцейськими УПП відносно громадянина Болокана матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП, у їхню діяльність втрутилась одна з пасажирок, яка будучи, за зовнішніми ознаками у стані алкогольного сп`яніння, \~\~повідомила про те, що вона є працівником ГУНП. Згідно висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, допущеного поліцейською відділення №2 взводу № 2 РКС ГУНП в Чернівецькій області сержантом поліції [PERSON] від 21.11.2022 запропоновано, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейською відділення № 2 взводу № 2 РКС ГУНП в Чернівецькій області сержантом поліції [PERSON] , вважати закінченим, а відомості, які стали приводом до призначення службового розслідування, такими, що знайшли своє підтвердження. За порушення службової дисципліни, що виразилась у допущеному прогулі (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, невиконання вимог п.1,6,7,11 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", Правил етичної поведінки поліцейських, до поліцейської відділення № 2 взводу №2 РКС ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції [PERSON] , застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції. \~\~ VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені \~\~Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон №580-VIII). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується \~\~Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до \~\~Конституції \~\~та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч.1 ст.8 Закону №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Положеннями ч.1 ст.59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Водночас, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018р. №2337-VII (далі Дисциплінарний статут). Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з посади. Колегія суддів також враховує, що відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Наведені правові норми дають підстави для висновку, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. №893 (далі - Порядок №893). Пунктом 1-3 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Верховний Суд у своїй практиці (постанові від 02.12.2020 у справі № 420/5368/18, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19) у справах щодо притягнення працівників органів поліції до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення \~неодноразово зазначав, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20 зазначив, що суди надаючи правову оцінку правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням. Отже, в аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях. Така ж правова позиція Верховного Суду у постанові від 09.02.2022 у справі №\~160/12290/20 та від 21.07.2022 у справі №\~160/11795/20. Надаючи правову оцінку правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності апеляційний суд враховує таке. Відповідно до матеріалів справи підставою проведення службового розслідування слугувала інформація, викладена в рапорті командира роти конвойної служби ГУНП [PERSON] від 24.10.2022 на ім`я начальника ГУНП в якому зазначається, що 24.10.2022, впродовж робочого дня, на службу (роботу), без поважних на те причин, не вийшла поліцейська відділення № 2 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП [PERSON] , яка про причини відсутності не повідомила. Згідно пояснень командира роти конвойної служби ГУНП в Чернівецькій області майора поліції [PERSON] що 24.10.2022 [PERSON] була відсутня на службі впродовж всього робочого дня (з 08:00 год по 18:00 год). При цьому, виявивши її відсутність на інструктажі [PERSON] мав намір зв`язатися з останньою та встановити причини її відсутності, однак через службове навантаження та заклопотаність впродовж дня не повідомив. У зв`язку з тим, що [PERSON] не вийшла на службу (вчинила прогул) [PERSON] , за участю [PERSON] та [PERSON] , склав акт про невихід на службу поліцейського від 24.10.2022 № 1779/123/20/01-2022 та подав на ім`я уповноваженого керівника відповідний рапорт. Разом з тим, під час службового розслідування не було взято до уваги пояснення позивача, згідно яких, 24.10.2022 близько 08:00 год. позивач зателефонувала своєму безпосередньому керівнику - [PERSON] та доповіла про погіршення самопочуття, на що [PERSON] у телефонному режимі надав дозвіл та порадив звернутись до лікаря. Згідно довідки від 24.10.2022 виданої лікарем [PERSON] . 24.10.2022 [PERSON] \~ [INFO] звернулась до лікаря зі скаргами на підвищення температури тіла (37 С), головним болем та загальною слабкістю, у зв`язку з чим лікарем здійснено огляд позивача та надано рекомендації щодо медикаментозного лікування. Колегія суддів враховує практику Верховного Суду викладену у постанові від 27.06.2018 у справі №\~799/3487/16-ц та у постанові від 31.05.2018 у справі №\~324/1102/16-ц згідно якої відвідування лікаря є поважною причиною відсутності на роботі. Таким чином, зазначене підтверджує, \~що [PERSON] була відсутня на роботі \~24.10.2022 з поважних причин - за станом здоров`я, у зв`язку з чим потребувала відвідування лікаря. Крім того, у висновку службового розслідування зазначено про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння, що виразилось в порушенні комендантської години та пов`язаної із цим заборони перебування у громадських місцях без спеціально виданих перепусток, та перешкоджання виконанню патрульним нарядом УПП в Чернівецькій області службових обов`язків щодо складання відносно третьої особи адміністративних матеріалів. Однак, апеляційний суд зазначає, що такі висновки є необґрунтованими з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні \~докази щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чи будь які матеріали, що слугували приводом для складання адміністративного протоколу. Разом з тим, огляд на стан сп`яніння позивача також не проводився. Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями й документами. Таким чином, відповідачем під службового розслідування та розгляду справи у судовому порядку не доведено, що позивачем порушено службову дисципліну, що виразилось у допущеному прогулі (в тому числі відсутності більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. За змістом частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 3 ст.19 Дисциплінарного статуту). Таким чином, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. При цьому колегія суддів зауважує, що звільнення з органів Національної поліції як вид стягнення є крайнім та найсуворішим заходом дисциплінарного впливу і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків. Натомість, у взаємозв`язку з вищенаведеними нормами та обставинами справи, у тому числі зважаючи на різноманітність видів дисциплінарного стягнення, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач належним чином не встановив, чи дійсно позивачем порушено службову дисципліну, що виразилось у допущеному прогулі (в тому числі відсутності більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та чи поведінка позивача мала ознаки дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння, а також не врахував: ступінь його тяжкості; наявність/відсутність шкоди; обставини, за яких сталася подія; обставини, які пом`якшують відповідальність; роботу позивача; при цьому застосувавши до позивача крайню міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, що за переконанням колегії судів є необґрунтованим та непропорційним. Отже, колегія суддів не погоджується з позицією відповідача, що приймаючи оскаржуваний наказ №\~ 455 від 22.11.2022 та №\~312 о/с від 28.12.2022 в частині звільнення позивача зі служби в Національній поліції України він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття наказів; неупереджено; добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані спірні накази, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на службі в поліції. Крім того, колегія суддів враховує положення статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, якою встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Відтак враховуючи що на момент проведення службового розслідування у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень, обраний вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення є незаконним, непропорційним, необґрунтованим, та таким, що обраний з порушенням положень статті 29 Статуту. Такий правовий \~висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 17.04.2023 у справі № 560/8721/22. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено або на рівнозначній посаді. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 28.02.2018 у справі № 817/280/16, від 28.02.2019 у справі № 817/860/16 та від 03.10.2019 у справі № 826/10460/16. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Згідно частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Частиною 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі по тексту Порядок № 260) поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення. Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та у випадку виникнення спорів з цього приводу. Разом з тим, вказані норми не регулюють питання порядку розрахунку та стягнення середнього заробітку поліцейських за вимушений прогул у зв`язку з незаконним звільненням. Відповідно до пункту 32 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку). У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 100 та Порядку № 260 можна дійти висновку, що нарахування середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу поліцейським проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів вимушеного прогулу. За змістом пункту 2 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно довідки виданої ГУНП в \~Чернівецькій області № 80 \~від \~18.04.2023 про грошове забезпечення [PERSON] за жовтень - листопад 2022 року позивачу нараховано 19 727,67 грн. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] обчислена з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, становить 328,80 грн. (19 727,67 грн /60 к.н. = 328,80 грн.) Позивача було звільнено з роботи з \~30.11.2022. Таким чином, у період з \~30.11.2022 по 24.05.2023 термін перебування \~\~у вимушеному прогулі становить 128 \~робочих дні. Отже, на користь позивача підлягає стягненню 42 086 \~грн. 40 \~коп. (128 днів х 328,80 \~грн.). VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про задоволення позовних вимог. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки позивач в силу \~п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" \~звільнена від сплати судового збору, а тому сплачена нею сума судового збору може бути повернута за клопотанням позивача відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: granted