Рішення адміністративного суду від 2022-11-09 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивачка, [PERSON] ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 01.09.2019 по 22.06.2021 \~та скасувати в цій частині рішення №163730013607 від 01.07.2021 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 01.09.2019 року. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 липня 2021 року №163750013607 в частині визначення дати, з якої призначена пенсія в разі втрати годувальника [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки \~ [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити [PERSON] пенсію у зв`язку з втратою годувальника на [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01 вересня 2019 року, та здійснити її перерахунок відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з ч. 4. ст. 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" з 01 вересня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що абз. 3 ч. 1 статті 36 Закону №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні члени мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти". При цьому враховуючи приписи п. 2 ч. 4 статті 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначає, що в описовій частини рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.05.2021 зазначено, що ВП Кременчуцького ВП №2 в Полтавській області відкрито кримінальне провадження №12020170080000396 від 13.06.2020, тобто право на пенсію у позивачки виникло не раніше 14.06.2020. Позивачка надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказала, що повністю не погоджується з обставинами, викладеними у апеляційній скарзі, вважає рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року повністю законним і обгрунтованим, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Відповідно до ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачка [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.12.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Відповідно до Свідоцтва про народження \~серії [NUMBER] виданого 18.12.2012 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Неповнолітня [PERSON] є особою з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 18). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.05.2021 у справі №534/1962/20 [PERSON] , уроженець м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, визнаний безвісно відсутнім з 01.09.2019 (а.с. 6-7). 23.06.2021 [PERSON] \~в інтересах неповнолітньої доньки \~\~ [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (а.с. 8). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.07.2021 №163750013607 позивачці відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" \~призначено пенсію по втраті годувальника у розмірі 2946,92 грн. з 23.06.2021 року (а.с. 9-10). На звернення позивачки від 03.08.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом №9025-8166/С-02/8-1600/21 від 02.09.2021 [PERSON] \~повідомлено про те, що згідно з рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.05.2021 по справі №534/1962/20, яке надано до заяви, \~ [PERSON] визнаний безвісно відсутнім з 1 вересня 2019 року. Оскільки судове рішення не містить зобов`язання щодо призначення пенсії з 01.09.2019, тому пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначена з 23.06.2021 (тобто, з дати реєстрації заяви про призначення пенсії). Відтак, визначення терміну призначення пенсії відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 1-17). Позивачка, не погодившись із датою призначення пенсійних виплат, звернулась до суду з даним позовом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою додано до заяви про призначення пенсії рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.05.2021 у справі №534/1962/20, яким визнано безвісно відсутнім [PERSON] з 01.09.2019, таким чином, є всі підстави для призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з моменту визнання годувальника безвісно відсутнім, тобто \~з 01.09.2019. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені та законами України. Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені положеннями статті 36 Закону №1058-IV, на підставі яких, така пенсія призначається дітям незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти". Приписами ч. 2 ст. 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до ч. 7 статті 36 Закону №1058-IV положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку. Аналогічні норми містить і Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" від 12.07.2018 №2505-VІІІ (далі - Закон №2505- VIII). Зокрема, частина четверта статті 6 Закону №2505-VIII визначає, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням таких особливостей: 1) непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, які були на її утриманні, незалежно від наявного в особи, зниклої безвісти, страхового стажу, мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо інше не передбачено цим Законом. Дітям особи, зниклої безвісти, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні такої особи. Батьки і чоловік (дружина) особи, зниклої безвісти, які не були на її утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо внаслідок такого зникнення вони втратили джерело засобів до існування; 2) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника виплачується членам сім`ї особи, зниклої безвісти, з урахуванням положень цього Закону за весь час, протягом якого особа, зникла безвісти, зберігає цей правовий статус; 4) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника припиняється з дня, наступного за днем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти; 5) смерть особи, яка мала статус зниклої безвісти, чи визнання її померлою у встановленому законодавством порядку надає родичам такої особи право на звернення для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на загальних підставах, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Колегія суддів зауважує, що предметом спору у даній справі є правомірність визначення дати, з якої призначена пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Аналізуючи приписи вказаних вище норм законодавства, колегія суддів вказує, що \~право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, зниклої безвісти, з урахуванням положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України \~"Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Як вбачається із матеріалів справи 13.06.2020 року відкрито кримінальне провадження по розшуку безвісно зниклого [PERSON] , [INFO] . Отже, \~право на отримання пенсії у позивачки виникає з 14.07.2020 року. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 липня 2021 року \~№163730013607 є протиравним і підлягає скасуванню в частині визначення дати з якої призначена пенсія в разі втрати годувальника [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки - [PERSON] . Разом з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, зобов`язавши призначити [PERSON] пенсію у зв`язку з втратою годувальника на [PERSON] , починаючи з 01 вересня 2019 року та здійснити перерахунок пенсії з 01.09.2019, оскільки підстави для призначення пенсії \~у зв`язку з втратою годувальника, призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положень Закону України \~"Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" виникли через один місяць після внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме з 14.07.2020 року. Отже, \~рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року по справі № 440/15297/21 у цій частині підлягає зміні. Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ. Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній і резолютивній частинах в частині визначення дати призначення пенсії та дати здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] , з урахуванням мотивів цієї постанови. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі №440/15297/21 підлягає залишенню \~без змін. Зважаючи на приписи ст. 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.\~\~\~\~

Результат розгляду: partial