Рішення адміністративного суду від 2022-09-05 00:00:00+03

[PERSON] у своєму позові просила зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити всі необхідні дії для включення її до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю, виходячи з того, що в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач набула статусу вкладника, а тому гарантії, встановлені цим Законом, поширюються на неї. Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі. Серед іншого, відповідач вказує, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скаргапідлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що між [PERSON] та ПАТ «Радикал Банк» укладено договір банківського рахунку № 18415/П-1, предметом якого є відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у гривні. Згідно з квитанцією № 12911 від 09.07.2015 грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн внесені на рахунок. Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ ПАТ «Радикал Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» з 10.07.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Радикал Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрацію. Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 769 відкликано банківську ліцензію та наказано ліквідувати ПАТ «Радикал Банк». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.11.2015 № 203 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал Банк» з відшкодуванням зі сторони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 10.11.2015 та призначено Савельєву Анну Миколаївну уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» на два роки з 10.11.2015 по 09.11.2017 включно. За змістом оголошення, розміщеного на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 13.11.2015 Фонд розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ «Радикал Банк». Для отримання коштів вкладники банку з 13.11.2015 по 24.12.2015 включно мали звернутись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «Банк кредит Дніпро». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2005 від 26.11.2020 визначено здійснювати повноваження під час ліквідації ПАТ «Радикал Банк» безпосередньо Фондом. Позивач, вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо її невключення до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулась із даним позовом до суду. Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно. Разом з тим, в межах апеляційного розгляду колегія суддів приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Встановлення строків звернення до адміністративного суду, у системному зв`язку з принципом правової визначеності, слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої, національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску. Так, відповідно ч.ч. 1,2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Аналогічна норма містилася в ст. 99 КАС України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а саме до грудня 2017 року. Отже, на момент подання позову, чинним законодавством право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів обмежено конкретно визначеним строком. Зокрема, це зумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Вказані строки обмежують час, протягом якого конкретні правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознак стабільності. Враховуючи, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, то суд при визначенні початку такого строку повинен з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. При цьому, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи на вчинення певних дій. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у своїй позовній заяві просить зобов`язати відповідача вчинити всі необхідні дії для включення їїдо повного переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», позаяк має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку. Разом з цим, як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, позивачТкаченко Ірина Вікторівнасумісно з іншими особами зверталися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «РАДИКАЛ БАНК» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним та скасування наказу № 204 від 09.11.2015 про визнання правочинів нікчемними в частині визнання нікчемними транзакцій ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь позивачів грошових сум з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» 09.07.2015 на їх рахунок, зобов`язавши уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєву А.М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивачів, кожного окремо, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Провадження № 2/369/4470/16 за їх позовними вимогами було відкрито ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 12.12.2016 (цивільна справа № 369/10689/16-ц). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2017, з урахуванням ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2017 про виправлення описки, позов задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.10.2017 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ«Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2017 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2018 передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу №369/10689/16-ц. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018, касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2017 та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10.10.2017 скасовано в частині вимог позову про визнання незаконним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» від 09.11.2015 №204, провадження у справі в цій частині закрито. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2017 та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10.10.2017 в іншій частині позову скасовано, справу в цій частині передано на розгляд до суду першої інстанції. За наслідком нового розгляду частини позовних вимог ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2019 провадження у справі № 369/10689/16-ц закрито, оскільки зроблено висновок, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. З наявного в матеріалах справи Ордеру Серії АІ №1087760 від 11.02.2021 на надання правничої (правової) допомоги, [PERSON] уклала з адвокатом Капалкіною І.О. договір про надання правової допомоги № б/н від 15.02.2019 у Окружному адміністративному суді міста Києва. При цьому, адміністративний позов був поданий до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 12.05.2021. Отже, з дати закриття провадження у цивільній справі (07.08.2019) до моменту подання даної позовної заяви до суду адміністративної юрисдикції (12.05.2021) минуло більше ніж півтора року, тобто суттєво більше терміну, встановленого Законом для звернення до суду з адміністративним позовом, що є безпідставним зволіканням позивача. Виходячи з встановлених обставин колегія суддів вважає, що позивач з серпня 2016 року обізнана про дії, в тому числі бездіяльність та рішення, які вчиняв відповідач, однак, вважаючи їх протиправними, протягом тривалого часу не вчиняла дій щодо їх оскарження. Колегія суддів вважає, що процесуальна бездіяльність позивача не може бути визнана поважною для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, оскільки в такому разі буде порушено принцип правової визначеності. При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 у справі №826/15056/16, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Оскільки протягом тривалого часу позивачем не ставилося в адміністративному суді питання щодо правомірності невключення її до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО після закриття цивільного провадження у справі № 369/10689/16-ц, то подання позовної заяви до суду адміністративної юрисдикції зі спливом такого тривалого часу призведе до порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні. Разом з тим, доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та дійсно поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до адміністративного суду у даній справі не наведено. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовом, який підлягав залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Результат розгляду: partial