Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

[PERSON] звернулася з позовом до суду в інтересах малолітнього [PERSON] до Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, із вимогами: - визнати протиправним та нечинним наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.09.2018 року №535р Про затвердження Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова; - визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.09.2019 року №883 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова та затвердження Положення про організацію роботи з дітьми із порушеннями мовлення в закладах дошкільної освіти м. Львова. Ухвалою судді від 04.08.2020 року в справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою було залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівську міську раду, відділ освіти Сихівського та Личаківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, відділ освіти Галицького та Франківського районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, відділ освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є матір`ю малолітнього [PERSON] ( [INFO] ), який відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок №160 Львівської міської ради) в групі спеціального типу (логопедична група). У той же час, Львівською міською радою було прийнято ухвалу від 13.07.2018 року №3740 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, якою в тому числі було дозволено Управлінню освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради перепрофілювати з 01.10.2018 року групи для дітей з вадами мовлення у групи загального типу, вносити відповідні зміни до штатних розписів закладів дошкільної освіти (вивести штатні одиниці вчителів-логопедів). На виконання цієї ухвали Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було прийняло наказ від 27.07.2018 року №306 Про зміну мереж груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, яким, зокрема, наказано начальникам відділів освіти департаменту перепрофілювати у закладах дошкільної освіти м. Львова з 01.10.2018 року групи для дітей з вадами мовлення у групи загального типу, внести зміни з 01.10.2018 року до штатних розписів закладів дошкільної освіти м. Львова та вивести штатні одиниці вчителів-логопедів з одночасним введенням посад відповідних фахівців для надання спеціалізованої допомоги дітям дошкільного віку з вадами мовлення. Також, на виконання зазначених ухвали та наказу відділ освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийняв наказ від 03.08.2018 року №356 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти районів, а заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради наказ від 28.09.2018 року №73-0/д Про перевід дітей з вадами мовлення у групу загального типу. Це призвело до неможливості продовження сином позивачки відвідування саме спеціальної корекційної групи в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради логопедичної групи, до якої він був рекомендований за висновком психолого-медико-педагогічної консультації (протокол засідання від 09.10.2017 року №73-В). У зв`язку з чим, [PERSON] свого часу звернулася до суду з позовною заявою у якій просила визнати протиправними та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740, наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2018 року №306р, наказ Львівського дошкільного навчального закладу ясла-садок №160 Львівської міської ради Львівської області (Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради) від 28.09.2018 року №73-0/д, визнати протиправними дії відповідачів щодо перепрофілювання у закладах дошкільної освіти груп для дітей з вадами мовлення у групи загального типу та щодо переведення малолітнього [PERSON] логопедичної групи в групу загального розвитку Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради, зобов`язати відповідачів учинити дії на відновлення порушеного права. За такою позовною заявою Львівським окружним адміністративним судом було відкрито провадження в справі №1340/5664/18. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року у справі №1340/5664/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 року й постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.04.2020 року, позов [PERSON] у інтересах [PERSON] було задоволено частково. Судом було визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, визнано протиправним і скасовано наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2018 року №306р Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, визнано протиправним і скасовано наказ Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.08.2018 року №356 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти районів, визнано протиправним і скасовано наказ Львівського дошкільного навчального закладу ясла-садок №160 Львівської міської ради Львівської області (Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради) від 28.09.2018 року №73-0/д Про перевід дітей з вадами мовлення у групу загального типу в частині переведення [PERSON] (11 група) з логопедичної групи в групу загального розвитку. Приймаючи відповідні рішення у справі №1340/5664/18, суди виходили з того, що повноваження власника щодо утворення, реорганізації, ліквідації та перепрофілювання закладу дошкільної освіти визначає ст. 16 Закону України Про дошкільну освіту. Однак, цією нормою не передбачено повноважень власника на втручання в організацію навчально-виховного процесу шляхом перепрофілювання груп з логопедичної в групу загального типу, тобто ліквідацію логопедичних груп взагалі. Відтак, вказані повноваження не віднесені до повноважень власника/засновника, у зв`язку з чим при ухваленні відповідної ухвали (оскаржуваної) останній перевищив надані йому повноваження, що є підставою для її визнання неправомірною та скасування в судовому порядку. Суди зазначили, що перепрофілювання груп дітей з вадами мовлення у групи загального типу суперечить вимогами чинного законодавства, зокрема, п. 17 Положення про дошкільний навчальний заклад, яким встановлено, що у разі якщо для створення дошкільного навчального закладу компенсуючого типу немає достатньої кількості дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, відкриваються спеціальні та (або) інклюзивні групи у дошкільних навчальних закладах інших типів. Отже, у разі збільшення кількості дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, питання забезпечення надання дітям з вадами мовлення якісної спеціалізованої допомоги мало вирішуватись шляхом створення нових груп або ж дошкільного навчального закладу компенсуючого типу, а не, навпаки, ліквідацією існуючих логопедичних груп. Окрім того, судами було підтверджено й інші порушення норм чинного законодавства України, що стало підставою для визнання відповідної ухвали Львівської міської ради протиправною, а рішення решти відповідачів підлягали визнанню протиправними та скасуванню як похідні як такі, що прийняті на підставі протиправної ухвали міської ради. Однак, як зазначає позивачка, на виконання протиправної та скасованої ухвали органу місцевого самоврядування (ухвали Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740) було прийнято ряд інших актів, які також є протиправними (як похідні від незаконного рішення або як тотожні незаконному рішенню) та спричиняють існування тих же порушень. А саме, Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийнято наказ від 03.09.2018 року №535р Про затвердження Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова, який надалі залишається чинним. Окрім того, Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від 20.09.2019 року №883 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова та затвердження Положення про організацію роботи з дітьми із порушеннями мовлення в закладах дошкільної освіти м. Львова. Позивачка вказує на те, що ці акти (наказ від 03.09.2018 року №535р і рішення від 20.09.2019 року №883) є нормативними актами місцевого значення, які прийняті на виконання нормативно-правового акту, визнаного судом протиправним і нечинним та без урахування позицій судів щодо протиправності відповідних рішень. При цьому, Положення про організацію роботи з дітьми з порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти, затверджене рішенням виконкому Львівської міської ради від 20.09.2019 року №883 повністю відтворює зміст Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова, затверджене наказом Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.09.2018 року №535р Про затвердження Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова, який був прийнятий на виконання згаданої вище протиправної ухвали Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740. Таким чином, оскаржувані наказ та рішення є протиправними так як вони ґрунтуються на скасованому в судовому порядку рішенні органу місцевого самоврядування й відтворюють зміст незаконного рішення, а крім того, такі акти вражені тими ж дефектами, що й акти, які були предметом дослідження в справі №1340/5664/18 і є очевидно незаконними й такими, що порушують права та інтереси малолітнього сина позивачки в сфері дошкільної освіти. У зв`язку з чим, позивачка вважає свої позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі № 380/6132/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що виходячи виключно зі змісту правової норми, визначеної абзацом 4 ч. З ст.12 Закону України «Про дошкільну освіту», малолітній - [PERSON] , на підставі наданого йому індивідуального скерування відділу Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за №125 від 03.11.2017 року та Витягу з протоколу засідання психолого-медико- педагогічної консультації від 09 жовтня 2017 року №73-В, був наділений правом навчатися у групі спеціального типу (логопедичній) для дітей з вадами мовлення в ЗДО №160 Львівської міської ради аж до досягнення ним восьми років, тобто до кінця 2020/2021 навчального року. І це встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відтак, навіть станом на момент пред`явлення даного похідного позову, право дитини на спеціальну дошкільну освіту все ще перебувало у стані порушення. Після набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/5664/18 робота логопедичних груп у закладах дошкільної освіти Львівської міської ради відновлена не була, у зв`язку з чинністю нормативно-правових актів відповідачів, які були ними прийняті на виконання нормативно-правового акту, визнаного протиправним та нечинним повністю рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/5664/18. Виходячи з того, що відповідно до абзацу 4 ч. З ст.12 Закону України «Про дошкільну освіту» діти з особливими освітніми потребами можуть перебувати до семи (восьми) років у спеціальних закладах дошкільної освіти (групах) та інклюзивних групах закладів дошкільної освіти, позивач в інтересах малолітнього сина звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із похідним позовом про оскарження нормативно-правових актів відповідачів, які були ними прийняті на виконання нормативно-правового акту, визнаного протиправним та нечинним повністю рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №1340/5664/18. Водночас, вимог про відшкодування шкоди, заподіяної такими похідними протиправними рішеннями відповідачів у справі №380/6132/20 позивач в інтересах малолітнього не заявляв, виходячи з неможливості одночасно заявити вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної малолітньому протиправними рішеннями відповідачів у справі №1340/5664/18. За наведених обставин, із позовом про відшкодування моральної та майнової шкоди, заподіяної протиправними рішеннями відповідачів у справах №1340/5664/18 та №380/6132/20 позивач в інтересах малолітнього має намір звернутися в порядку цивільного судочинства, вже після набрання законної сили рішенням суду у справі №380/6132/20, виходячи з визнання протиправними та скасування усіх оскаржуваних рішень відповідачів у справах №1340/5664/18 та №380/6132/20, встановлення остаточної тривалості порушення прав малолітнього, рівня психологічних страждань, розчарувань та незручностей дитини та часу і зусиль, витрачених на відновлення прав дитини, оскільки майнова та моральна шкода, завдана малолітньому протиправними рішеннями відповідачів у справах №1340/5664/18 та №380/6132/20, повинна бути відшкодована за увесь період порушення прав малолітнього, тобто за період з 2018 року по 2021 рік. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі № 380/6132/20 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо певного способу врегулювання діяльності закладів дошкільної освіти на території міста не має ані актуального, ані перспективного впливу на обсяг прав [PERSON] , а позивачка не надала жодних розумних обґрунтувань у цій частині. Сумнівним є можливість відновлення [PERSON] відвідування й навчання саме в дошкільних навчальних закладах м. Львова, а судове рішення в цій справі не може ретроспективно змінити чи відновити певні минулі правовідносини. У нашому випадку відсутні свідчення того, що задоволення цього позову може призвести до якого-небудь ефективного поновлення прав такої особи в розрізі здобуття нею дошкільної освіти. Суд наголосив на тому, що вирішення спору, який не виник унаслідок дійсного порушення прав, свобод чи інтересів позивача (особи, в інтересах якої заявлено позов), а також ухвалення рішення, яке не спрямоване на їх ефективного поновлення не відповідає меті, завданню та засадам адміністративного судочинства. Таким чином, суд відзначив, що не будучи вже учасником певних конкретних публічно-правових відносин, не маючи реально існуючого спору в його межах, сторона позивача не має належних підстав для вимоги щодо вирішення судом певних аспектів таких правовідносин, а також, вона не володіє й універсальними контрольними чи наглядовими функціями та не наділена компетенцією забезпечувати публічний правопорядок (зокрема, оскаржуючи в судовому порядку ті рішення, які вважає неправомірними), тобто, не може діяти actio popularis. Таким чином, суд прийшов до переконання, що зібрані та досліджені матеріали цієї справи не підтверджують і не обґрунтовують реальне порушення оспорюваними рішеннями прав, свобод чи інтересів малолітнього сина позивачки й не засвідчують можливість їх поновлення внаслідок вирішення цієї справи, що є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. У зв`язку з чим, заявлений [PERSON] позов не може бути задоволений, позаяк, відсутність матеріально-правової заінтересованості особи, в інтересах якої подано позов, і відсутність порушеного права чи інтересу є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. Відтак, висновки суду щодо правомірності оскарженого рішення не мають окремого правового значення при вирішенні даної справи, а тому немає підстав для їх перевірки. Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу засідання від 09.10.2017 року №73-В психолого-медико-педагогічної консультації [PERSON] рекомендовано, зокрема, навчання за програмою розвитку дітей дошкільного віку з порушеннями мовлення до початку шкільного навчання. Відтак, син позивачки навчався у спеціальній логопедичній групі закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради. На цей же час [PERSON] є учнем загальноосвітньої середньої школи та не користується послугами дошкільної освіти, що стверджується наявними в справі матеріалами та не заперечується учасниками справи. Установлено, що Львівською міською радою було прийнято ухвалу від 13.07.2018 року №3740 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, якою в тому числі дозволено Управлінню освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради перепрофілювати з 01.10.2018 року групи для дітей з вадами мовлення у групи загального типу, вносити відповідні зміни до штатних розписів закладів дошкільної освіти (вивести штатні одиниці вчителів-логопедів). На виконання цієї ухвали Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було прийняло наказ від 27.07.2018 року №306 Про зміну мереж груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, яким, зокрема, наказано начальникам відділів освіти департаменту перепрофілювати у закладах дошкільної освіти м. Львова з 01.10.2018 року групи для дітей з вадами мовлення у групи загального типу, внести зміни з 01.10.2018 року до штатних розписів закладів дошкільної освіти м. Львова та вивести штатні одиниці вчителів-логопедів з одночасним введенням посад відповідних фахівців для надання спеціалізованої допомоги дітям дошкільного віку з вадами мовлення. Також, на виконання зазначених ухвали та наказу відділ освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийняв наказ від 03.08.2018 року №356 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти районів, а заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради наказ від 28.09.2018 року №73-0/д Про перевід дітей з вадами мовлення у групу загального типу. Як засвідчується матеріалами справи, [PERSON] , діючи в інтересах свого малолітнього сина, якому було рекомендовано відвідування спеціальну групу закладу дошкільної освіти, звернулася до суду з позовною заявою у якій просила визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740, визнати протиправним та скасувати наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2018 року №306р, визнати протиправним і скасувати наказ Львівського дошкільного навчального закладу ясла-садок №160 Львівської міської ради Львівської області (Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради) від 28.09.2018 року №73-0/д, визнати протиправними дії відповідачів щодо перепрофілювання у закладах дошкільної освіти груп для дітей з вадами мовлення у групи загального типу та щодо переведення малолітнього [PERSON] логопедичної групи в групу загального розвитку Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради, зобов`язати відповідачів учинити дії на відновлення порушеного права. За цією позовною заявою Львівським окружним адміністративним судом було відкрито провадження в справі №1340/5664/18. І за наслідком розгляду такої адміністративної справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року у справі №1340/5664/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 року й постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.04.2020 року, позов [PERSON] у інтересах [PERSON] було задоволено частково. Судом було визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, визнано протиправним і скасовано наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2018 року №306р Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, визнано протиправним і скасовано наказ Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.08.2018 року №356 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти районів, визнано протиправним і скасовано наказ Львівського дошкільного навчального закладу ясла-садок №160 Львівської міської ради Львівської області (Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради) від 28.09.2018 року №73-0/д Про перевід дітей з вадами мовлення у групу загального типу в частині переведення [PERSON] (11 група) з логопедичної групи в групу загального розвитку. У той же час, як установлено судом, на виконання зазначеної вище ухвали Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740 було прийнято інші акти, а саме, Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийнято наказ від 03.09.2018 року №535р Про затвердження Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова. Окрім того, Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від 20.09.2019 року №883 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова та затвердження Положення про організацію роботи з дітьми із порушеннями мовлення в закладах дошкільної освіти м. Львова. Як випливає зі змісту таких актів, ними затверджено відповідні положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова, якими врегульовано основні завдання роботи з дітьми з порушеннями мовлення, питання організації логопедичної роботи, роботи учителів-логопедів, аспекти логокорекційної роботи тощо (наказ від 03.09.2018 року №535р, від 03.09.2018 року №535р), а також дозволено Управлінню освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради перепрофілювати з 01.09.2019 року групи для дітей з порушеннями мовлення у групи загального типу, а також наказано цьому ж управлінню внести з 01.09.2019 року відповідні до штатних розписів закладів дошкільної освіти м. Львова та вивести штатні одиниці вчителів-логопедів з одночасним унесенням відповідних фахівців для надання спеціалізованої допомоги дітям дошкільного віку з порушеннями мовлення (рішення від 20.09.2019 року №883). Оцінюючи ж відповідні рішення відповідачів як протиправні, стверджуючи про обмеження внаслідок цього у можливостях навчатися у спеціальних корекційних групах закладів дошкільної освіти у м. Львові, вважаючи, що таким чином порушуються права та інтереси малолітнього сина [PERSON] , його мати [PERSON] , діючи в інтересах свого сина, звернулася до суду з цим позовом. З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами частини третьої статті 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Як підтверджено матеріалами справи, 13 липня 2018 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 3740 «Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова». На виконання вказаної ухвали Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради прийнято наказ від 03.09.2018 року №535р Про затвердження Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова, Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від 20.09.2019 року №883 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова та затвердження Положення про організацію роботи з дітьми із порушеннями мовлення в закладах дошкільної освіти м. Львова. Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року у справі №1340/5664/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 року й постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.04.2020 року, позов [PERSON] у інтересах [PERSON] було задоволено частково. Судом було визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, визнано протиправним і скасовано наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2018 року №306р Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова, визнано протиправним і скасовано наказ Відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.08.2018 року №356 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти районів, визнано протиправним і скасовано наказ Львівського дошкільного навчального закладу ясла-садок №160 Львівської міської ради Львівської області (Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №160 Львівської міської ради) від 28.09.2018 року №73-0/д Про перевід дітей з вадами мовлення у групу загального типу в частині переведення [PERSON] (11 група) з логопедичної групи в групу загального розвитку. Приймаючи відповідні рішення у справі №1340/5664/18, суди виходили з того, що повноваження власника щодо утворення, реорганізації, ліквідації та перепрофілювання закладу дошкільної освіти визначає ст. 16 Закону України Про дошкільну освіту. Однак, цією нормою не передбачено повноважень власника на втручання в організацію навчально-виховного процесу шляхом перепрофілювання груп з логопедичної в групу загального типу, тобто ліквідацію логопедичних груп взагалі. Відтак, вказані повноваження не віднесені до повноважень власника/засновника, у зв`язку з чим при ухваленні відповідної ухвали (оскаржуваної) останній перевищив надані йому повноваження, що є підставою для її визнання неправомірною та скасування в судовому порядку. Суди зазначили, що перепрофілювання груп дітей з вадами мовлення у групи загального типу суперечить вимогами чинного законодавства, зокрема, п. 17 Положення про дошкільний навчальний заклад, яким встановлено, що у разі якщо для створення дошкільного навчального закладу компенсуючого типу немає достатньої кількості дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, відкриваються спеціальні та (або) інклюзивні групи у дошкільних навчальних закладах інших типів. Отже, у разі збільшення кількості дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, питання забезпечення надання дітям з вадами мовлення якісної спеціалізованої допомоги мало вирішуватись шляхом створення нових груп або ж дошкільного навчального закладу компенсуючого типу, а не, навпаки, ліквідацією існуючих логопедичних груп. Окрім того, судами було підтверджено й інші порушення норм чинного законодавства України, що стало підставою для визнання відповідної ухвали Львівської міської ради протиправною, а рішення решти відповідачів підлягали визнанню протиправними та скасуванню як похідні як такі, що прийняті на підставі протиправної ухвали міської ради. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з встановленням судами протиправною та нечинною ухвалу 13-тої сесії 7-го скликання Львівської міської ради від 13.07.2018 року №3740 «Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова», яка стала передумовою для прийняття Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради наказу від 03.09.2018 року №535р Про затвердження Положення щодо організації роботи з дітьми із порушеннями мовлення у закладах дошкільної освіти м. Львова, Виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення від 20.09.2019 року №883 Про зміну мережі груп у закладах дошкільної освіти м. Львова та затвердження Положення про організацію роботи з дітьми із порушеннями мовлення в закладах дошкільної освіти м. Львова, то апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних рішень також протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Апеляційний суд додатково наголошує, що спірних наказу та рішення, якими змінено мережу груп у дошкільних закладах освіти, є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, оскільки припиняє дію протиправних рішень відповідачів та фактично відновлює функціонування груп. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є: відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення. Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч. 1 ст. 139 КАС України зазначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як слідує з матеріалів справи на підтвердження витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: чек №75 від 22.07.2020 року на суму 468,00 грн, чек №67 від 28.07.2020 року на суму 255,75 грн, товарний чек від 30.07.2020 року на суму 331,50 грн, товарний чек від 30.07.2020 року на суму 54 грн (Том 1 а.с. 124-127), чек №216 від 19.10.2020 року на суму 70,00 грн, товарний чек від 01.10.2020 року на суму 12,00 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 19.10.2020 року на суму 466,20 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 19.10.2020 року на суму 44,60 грн, чек №351 від 28.12.2020 року на суму 59,75 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 28.12.2020 року на суму 361,20 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 28.12.2020 року на суму 44,60 грн (Том 2 а.с. 156-169), чек №84 від 12.03.2021 року на суму 178,25 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 12.03.2021 року на суму 389,20 грн (Том 2 а.с.206-210), чек № 70 від 06.05.2021 року на суму 124,50 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 06.05.2021 року на суму 26,00 грн, чек від 01.06.2021 року на суму 103,50 грн, чек №92 від 01.06.2021 року на суму 33,75 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 01.06.2021 року на суму 26,00, чек № 73 від 09.06.2021 року на суму 51,00 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 09.06.2021 року на суму 26,00 грн, чек №63, від 03.08.2021 року на суму 87,75 грн, чек № 75 від 04.08.2021 року на суму 87,75 грн (Том 3 а.с. 93-100), фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 03.12.2021 року на суму 29,00 грн, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 03.12.2021 року на суму 29,00 грн (Том 5 а.с. 18-19), фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 23.05.2021 року на суму 259,00(Том 5 а.с. 154-156), товарний чек від 25.08.2021 року на суму 14,00 грн, чек №86 від 25.08.2021 року на суму 101,25 грн (Том 5 а.с. 174). Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально, а тому слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрати пов`язані із розглядом справи у розмірі 4317,36 грн. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкової відмови у задоволенні позовних вимог, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted