Рішення адміністративного суду від 2022-01-28 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496", яким [PERSON] відмовлено в перерахунку пенсії по оновленій довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 07 травня 2021 року за № 21- 551зп, на підставі заяви, розглянутої за принципом екстериторіальності, поданої 28 липня 2021 року за реєстраційним № 3180, до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до\~статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, з урахуванням вимог\~статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ\~(у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної (чинної) заробітної плати, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора від 07 травня 2021 року за № 21-551зп, без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на підставі довідки від 07 травня 2021 року\~за № 21-551зп перерахувати і виплатити [PERSON] недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період 01 січня 2021 року по день перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат та здійснити різницю у виплаті разово однією сумою. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 \~відмовлено у задоволенні позову. Позивач, не погоджуючись з рішенням \~суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції наявності у нього права на перерахунок пенсії відповідно до\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ, з урахуванням вимог\~ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ\~(у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної (чинної) заробітної плати, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора від 07.05.2021 № 21-551зп, без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії. Також апелянт просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про скасування рішення ГУПФУ в Житомирській області "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496", на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з \~виправленням \~відповідачем частково оскаржуваних порушень (скасування оскаржуваного рішення). Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідачі) не надали відзиви на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа розглядається\~ в межах доводів та вимог апеляційної скарги. На підставі положень ч. 1\~ ст. 311 КАС України\~ справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що [PERSON] \~перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років згідно\~Закону України "Про прокуратуру". Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.05.2017 у справі №526/689/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017, визнано протиправними дії Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови [PERSON] в проведенні перерахунку розміру пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 15.03.2017 № 18-146зп, починаючи з 22.03.2016. Зобов`язано Гадяцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, відповідно до вимог\~ст. 50-1 Закону України " Про прокуратуру", від 05.11.1991 (в редакції чинній на час призначення пенсії) провести [PERSON] перерахунок пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 15.03.2017 № 18-146зп, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 22.03.2016 та виплатити різницю між фактично отриманою й належною до оплати сумою пенсії з вказаного часу, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку. На виконання зазначеного судового рішення пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача, \~без обмеження її граничного розміру, починаючи з 22.03.2016, що підтверджується розпорядженням №155496 від 29.06.2017. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 у справі №440/7490/20 визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №166 від 12.11.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до\~статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII\~на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 22.04.2020 №21-847зп з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. На виконання зазначеного судового рішення пенсійним органом здійснено з 13.12.2019 перерахунок пенсії позивача, у зв`язку з чим розмір пенсії [PERSON] з 13.12.2019 склав\~17 945,03 грн, про що \~свідчить рішення про перерахунок пенсії. 28.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив перерахувати з 01 січня 2021 року пенсію на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 07.05.2021 №21-551, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 у справі №440/7490/20 та постанови Гадяцього районного суду Полтавської області від 11.05.2017 у справі №526/689/17, з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної (чинної) заробітної плати, визначеній у вказаній довідці, без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. 28.07.2021\~ позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 07.05.2021 №21-551. До вказаних заяв позивачем було додано довідку Офісу Генерального прокурора від 07.05.2021 №21-551\~про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи [PERSON] в електронному вигляді було передано на розгляд до ГУ ПФУ в Житомирській області, за результатами яких ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України "Про прокуратуру" по пенсійній справі №916060155496", яким [PERSON] відмовлено\~ в проведенні перерахунку пенсії згідно\~Закону України "Про прокуратуру". В рішенні зазначено про недоцільність перерахунку пенсії, оскільки з урахуванням ч.ч. 15, 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», при здійсненні перерахунку пенсії згідно довідки №21-551 від 07.05.2021 сума пенсійної виплати з урахування граничного\~розміру буде виплачуватись в розмірі 17 690,00 грн., починаючи з 01.02.2021. При цьому, розмір пенсійної виплати на дату подачі заяви становить 17 940,03 грн. Позивач, вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла станом на призначення позивачу на пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Відповідно до ч.ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла станом на призначення позивачу на пенсії) обчислення (перерахунок) \~пенсій \~провадиться \~за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи \~з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, \~з \~якої \~особа \~вийшла \~на \~пенсію, \~станом \~на \~час \~\~звернення \~\~за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії \~перераховуються \~у зв`язку \~з \~підвищенням \~заробітної \~плати \~відповідних \~категорій прокурорсько-слідчих працівників. 15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, відповідно до пп. 1 п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" якого, норми Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність. Згідно \~ч. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Колегія суддів звертає увагу, що ч. 2 ст. 86, \~абз. 6 ч.15 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII Про прокуратуру не визнавалися Конституційним Судом України \~такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже є чинними і підлягають виконанню. Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності\~Законом №\~\~1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього\~Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії,\~Закон №\~\~1697-VII\~не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми\~Закону №\~\~1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами. Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу\~Закону №\~\~1697-VII\~принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів. Отже, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності\~Законом №\~\~1697-VII\~порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього\~Закону\~та тими, яким вона була призначена відповідно до\~Закону №\~\~1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до\~\~Закону №\~\~1697-VII. У\~рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018\~зазначено, що положення частини першої\~статті 22 Конституції України\~необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам\~на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема\~щодо\~недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі. З огляду на викладене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності\~Законом №\~\~1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього\~Закону, зокрема ч. 2 ст. 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії\~стаття 50-1 Закону №\~\~1789-ХІІ\~відповідно до пункту 3\~Прикінцевих положень Закону №\~\~1697-VII\~у частині перерахунку пенсії втратила чинність. Таким чином, на спірні правовідносини поширюються положення ч.2\~ст.86 Закону №\~\~1697-VII, в силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, з наступних підстав. \~Так, з моменту набрання чинності\~Законом № 1697-VII\~питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього\~Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. Аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N\~\~20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення. Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria\~(заява №\~\~2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №\~\~17767/08)). Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав. Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду від 21.12.2021 по справі № 580/5962/20. Згідно з ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496", яким [PERSON] відмовлено в перерахунку пенсії по оновленій довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 07 травня 2021 року за № 21- 551зп, на підставі заяви, розглянутої за принципом екстериторіальності, поданої 28 липня 2021 року за реєстраційним № 3180, до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Позовна вимога щодо перерахування і виплати [PERSON] недоплаченої різниці між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період 01 січня 2021 року по день перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат, та здійснення різниці у виплаті разово однією сумою, також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимог про здійснення перерахунку пенсії, з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної (чинної) заробітної плати, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора від 07 травня 2021 року за № 21-551зп, без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції \~про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо клопотання \~апелянта про закриття провадження в частині позовних вимог щодо скасування рішення ГУПФУ в Житомирській області від 07 травня 2021 року № 21- 551зп, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. Так, в апеляційній скарзі позивач просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про скасування рішення ГУПФУ в Житомирській області "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496", на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з \~виправленням \~відповідачем частково оскаржуваних порушень (скасування оскаржуваного рішення). До апеляційної скарги позивачем додано копію рішення ГУПФУ в Житомирській області № 916060155496 від 07.09.2021 «Про скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496». Зазначеним рішенням скасовано рішення ГУПФУ в Житомирській області «Про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496», вирішено провести перерахунок пенсії по справі № 916060155496 [PERSON] з урахуванням довідки № 21-551-зп від 07.05.2021 Офісу Генерального прокурора станом на 01.01.2021. Надане позивачем до апеляційної скарги рішення ГУПФУ в Житомирській області № 916060155496 від 07.09.2021, колегією суддів не приймається в якості доказів з наступних підстав. Відповідно до ч.8 ст. 79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 витребувано у ГУПФУ в Житомирській області засвідчені належним чином копії: \~заяви [PERSON] №3180 від 28.07.2021 щодо перерахунку пенсії за вислугу років разом із усіма доданими до неї документами; всіх документів, які враховані відповідачем при прийнятті рішення "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України "Про прокуратуру" по пенсійній справі №916060155496"; оскаржуваного рішення "Про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496". Витребувані документи зобов`язано надати до суду у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Копію зазначеної ухвали суду отримано ГУПФУ в Житомирській області 22.09.2021, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення (а.с. 107). Разом з тим, \~відповідачем витребувані копії документів, серед яких було також рішення ГУПФУ в Житомирській області № 916060155496 від 07.09.2021 «Про скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» по пенсійній справі № 916060155496», направлено до \~суду поза межами встановленого судом строку (подано до поштового відділення 08.10.2021), та які надійшли до суду після ухвалення рішення по суті (а.с. 158-172). Отже, рішення ГУПФУ в Житомирській області № 916060155496 від 07.09.2021 \~не було надано під час розгляду справи в суді першої інстанції, у зв`язку з чим суд першої інстанції з об`єктивних причин не міг прийняти його до уваги, що свідчить про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог. Крім того, враховуючи, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог, скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 в зазначеній частині позовних вимог із закриттям провадження, \~\~не призведе до поновлення прав позивача. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клоптання апелянта про закриття провадження у зазначеній частині позовних вимог. \~ Відповідно до ст. 316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied