Рішення адміністративного суду від 2022-07-06 00:00:00+03

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача \~від 28 вересня 2020 року: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0002380710 про застосування штрафних санкцій на суму 54 082,15 грн; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0002390710 про застосування штрафних санкцій на суму 27 000 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року позов задоволений частково, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення рішення від 28 вересня 2020 року № 0002380710 в частині застосування штрафних санкцій за порушення п. 1, \~\~п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у \~сумі 12,15 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано порушення податковим органом процедури проведення фактичної перевірки, а саме незазначення в наказі про її призначення конкретних підстав для проведення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Також вважає, що перевірка проведена з перевищенням повноважень, оскільки питання дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій в наказі не зазначені. Крім того, заперечувала сам факт вчинення правопорушення, вважаючи, що реалізації пляшки горілки не було. Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстрована як фізична особа-підприємець у встановленому законом порядку \~\~\~\~\~\~\~\~07.12.2000 року, номер запису: 22240170000038306, відомості про позивача включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача, є 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний). (а.с. 14) На підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 1615-п від 21.07.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП [PERSON] (код РНОКПП [NUMBER] )», відповідно до ст. 19, ст. 20, \~\~\~п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі п.п. 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку позивача за адресою: м. Дніпро, пр. Кірова 2б (бутербродна «Разгуляй») з питань додержання законодавства у сфері обліку підакцизних товарів. (а.с. 15) Відповідно до вказаного наказу, визначено початок перевірки з 31 липня 2020 року, тривалість не більше 10 діб. За результатами перевірки складений акт за результатами фактичної перевірки щодо дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявність ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) від 6 серпня 2020 року № 0139/04/36/05/РРО/ [NUMBER] (дата та номер реєстрації акта в територіальному органі ДПС за місцем здійснення діяльності платника податків), за висновками якого встановлено порушення: п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (зі змінами та доповненнями); ст. 11, ч. 10 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» від 481/95-ВР від 19.12.1995 (зі змінами та доповненнями); постанови Кабінету Міністрів України \~від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (зі змінами та доповненнями): а саме: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, РК, КОРО, без видачі відповідного розрахункового документу на суму 121,50 грн; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~встановлено зберігання, реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: реалізовано горілку 1 л «Приватна колекція» по ціні 100 грн; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~реалізація алкогольних напоїв за цінами, нижчими від мінімально роздрібних цін на окремі алкогольні напої, а саме: реалізовано горілку «Приватна колекція» 1 л, 40% ал. об. по ціні 100 грн за 1 л; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~порушення забезпечення обліку товарних запасів за місцем реалізації на суму 27 035 грн. \~(а.с. 16-17) На підставі зазначеного акту перевірки 28 вересня 2020 року відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: - № 0002390710 форми С, відповідно до якого до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) \~у сумі 27 \~000 грн за платежем адміністративні штрафи \~та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального; - № 0002380710 форми С, відповідно до якого до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) \~у сумі 54 \~082,15 грн за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів. (а.с. 18-19) Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що в наказі про проведення перевірки достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального), у зв`язку з чим не вбачав протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки. Стосовно суті правопорушення суд зазначив, що контролюючим органом неправильно визначено суму розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункової операції і відповідно штрафні санкції за порушення пп. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР контролюючим органом розраховані також неправильно. Також зазначив, що під час проведення фактичної перевірки, позивачем не було надано податковому органу доказів ведення обліку товарів, які знаходилися на реалізації, були відсутні накладні на товар, у зв`язку з чим контролюючий орган не мав можливості перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку, а тому податкове повідомлення-рішення № 0002380710 від 28.09.2020 в розмірі 54 \~070 грн (27 \~035,00грн. х 2) \~прийнято правомірно. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). За приписами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України. Як зазначено в наказі про проведення фактичної перевірки, підставою для її проведення є п.п. 80.2.3 та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, відповідно до яких фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: пп. 80.2.3 письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Стосовно підстави для проведення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.3 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в рішенні не наведено жодних доводів та висновків щодо наявності таких підстав. Не наводились такі доводи і відповідачем у відзиві на позовну заяву. Натомість як суд першої інстанції, так і податковий орган помилково зазначали, що перевірка проведена на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, що суперечить змісту наказу про проведення перевірки (а.с. 15). Отже, відповідачем не доведено, що підставою для перевірки було письмове звернення покупця (споживача) щодо відповідних порушень з боку платника податків. Наказ про проведення перевірки також не містить жодних відомостей стосовно наявності такого звернення, а тому апеляційний суд вважає, що податковим органом не доведено наявність у нього підстав для проведення перевірки позивача, передбачених пп. 80.2.3 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Стосовно пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. У постановах від 25 січня 2019 року (справа № 812/1112/16), від 07 листопада 2019 року (справа № 140/391/19), від 10 квітня 2020 року (справа № 815/1978/18), від 12 серпня 2021 року (справа № 140/14625/20), від 01 червня 2022 року (справа № 520/7331/21) тощо Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме: - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; - здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального), як правильно зазначив і суд першої інстанції. Разом з тим, у постанові від 11 червня 2019 року (справа № 1440/2045/18) Верховний Суд зауважив, що для зазначення підстави для проведення перевірки недостатньо вказати номер підпункту статті ПК України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки. Отже, податковий орган має право проводити фактичну перевірку відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України лише з підстав наявності у нього повноважень на здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального), проте повинен зазначити безпосередньо в наказі, що перевірка проводиться саме з цих підстав, а не у зв`язку з наявністю другої підстави відповідної податкової інформації. Разом з тим, наказ не містить жодних посилань на те, що саме є підставою для проведення перевірки письмове звернення покупця (споживача), податкова інформація чи покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин. З огляду на вказане колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що підставою проведення фактичної перевірки слугувала не податкова інформація, наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку про ймовірні порушення платника податків, а реалізація функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового законодавства, жодним чином не підтверджується. Так, як зазначалось вище, в наказі про проведення перевірки, за наслідками якої прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення не зазначено, що вказана в наказі перевірка здійснюється з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового законодавства. Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України. За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про відсутність в наказі будь-яких посилань на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у зв`язку з чим такий наказ не може вважатися правомірним, а з огляду на приписи пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу не мали право приступати до проведення фактичної перевірки без наявності підстав для її проведення. Зазначені висновки апеляційним судом здійснені з урахуванням застосування зазначених норм права в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5729/20-а та від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а. Водночас судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. \~При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки. Колегія суддів також зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Порушення вимог Податкового кодексу України щодо неможливості проведення перевірки без наявності підстав для її проведення, які повинні бути зазначені у відповідному наказі, має наслідком визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. За таких обставин податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню. Зазначені висновки апеляційним судом здійснені з урахуванням застосування зазначених норм права в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року \~у справі № 520/8836/18. При цьому зазначені обставини є самостійною підставою для задоволення позову, визнання протиправними і скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень і не потребують перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства по суті цих порушень. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted