Рішення адміністративного суду від 2023-05-05 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини [NUMBER] , в якому просив: - визнати протиправними дії щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 14.07.2016 по 28.02.2018, включно; - зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 63 440,91 грн; - визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.07.2019, включно, у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі- Порядок №1078); - стягнути індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 14.07.2019, включно, у загальній сумі 73426,02 грн, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. Окрім цього, позивач просив, відповідно до статті 282 КАС України, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 28.02.2018, позивач, покликаючись на абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, вважає, що базовим місяцем, при її розрахунку, повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося. При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку Військової частини, щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними. Вимоги стосовно періоду з 01.03.2018 до 14.07.2019 [PERSON] обґрунтовував тим, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, тож в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний із 1 березня 2018 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4463,15 грн щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними дії ВЧ [NUMBER] щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 14.07.2016 по 28.02.2018, включно. Зобов`язано ВЧ [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 28.02.2018, включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. У задоволенні \~вимог щодо протиправної невиплати та стягнення індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4 463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 14.07.2019, включно, у загальній сумі 73426,02 грн, \~суд - відмовив. Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Водночас, суд визнав передчасною \~вимогу про обов`язок відповідача виплатити індексацію грошового забезпечення, за вищевказаний період, \~у конкретній визначеній позивачем сумі, зазначивши, що це є компетенцією \~органу, в якому, останній проходив службу. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 14.07.2019 у фіксованому розмірі, суд виходив із того, що не нарахована індексації за березень \~2018 року (місяць в якому відбулося підвищення доходу) із застосуванням базового місяця - січень 2008 року. За таких обставин, на думку суду, відсутня можливість встановити чи перевищує розмір підвищення грошового доходу станом на березень 2018 року суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року. Відмовив суд і в задоволені вимоги про зобов`язання подати звіт щодо виконання рішення суду. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. В апеляційній скарзі, [PERSON] , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позову щодо виплати фіксованої індексації, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, \~просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21 та у постанові від 28.09.2022 року у справі 560/3965/21, зазначає про помилковість позиції \~суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за період з 01.03.2018 по 14.07.2019, на підставі абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078. Скаржник вважає, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), суд не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу. На думку скаржника, відповідач зобов`язаний був з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексацію грошового забезпечення, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що підстави для нарахування та виплати позивачеві щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.07.2019 відсутні Також відповідач наголошує на тому, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення та розрахунок розміру індексації належить до компетенції відповідача. На думку відповідача мотиви та підстави, викладені в скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим \~відповідач вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи. [PERSON] проходив військову службу у ВЧ [NUMBER] та був зарахований на грошове забезпечення до ВЧ [NUMBER] . Під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.11.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021, частково задоволено позов [PERSON] (справа №340/3610/20). Визнано протиправною бездіяльність ВЧ [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 14.07.2019 та зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 14.07.2019, в задоволені решти позовних вимог - відмовлено. При цьому, суд визнав передчасними вимоги щодо встановлення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця), а розрахунок її розміру визнав компетенцією відповідача. На виконання рішення суду ВЧ [NUMBER] виплатила на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цій (базового місяця) січень 2016 року в сумі 4 352,55 грн., що підтверджується повідомленням про надходження коштів (а.с.18). Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 витребуване у ВЧ [NUMBER] копії карток особового рахунку грошового забезпечення [PERSON] за 2016 - 2019 роки. Також суд просив надати відомості про розмір та складові грошового забезпечення [PERSON] в лютому - березні 2018 року; \~розмір підвищення доходу [PERSON] в березні 2018 року; суму можливої індексації грошового [PERSON] в березні 2018 року. На виконання ухвали апеляційного суду ВЧ [NUMBER] направила картки особового рахунку грошового забезпечення [PERSON] за 2016 - 2019 роки. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке. Виходячи з доводів апеляції та відзиву на неї, можна виділити, що спірним питанням є наявність/відсутність у позивача права на виплату індексації-різниці, так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення за певний період, а також суду необхідно дослідити її розмір у випадку визнання за позивачем права на виплату такої індексації. Позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі наполягає на тому, що він має право на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, починаючи з місяця підвищення окладів, тобто з березня 2018 року і для цього є умови, встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, в той час як відповідач заперечує право позивача на виплату такої індексації. Вирішуючи наведені доводи скаржника колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21 щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні. У цій справі Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд, визначивши коло питань, які не були досліджені судами попередніх інстанцій під час вирішення спору. При цьому, суд касаційної інстанції керувався такими мотивами. З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 і йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці. Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: - сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); - сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4). Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки. Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає \~підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Провівши системне і цільове \~тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці. Висновуючись з наведених правових висновків суду касаційної інстанції, у контексті спірних правовідносин, у суду виникає обов`язок встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці. Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та становить 4 463,15 грн. Для встановлення обставин підвищення розміру грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), колегія використала, надану на виконання ухвали апеляційного суду, картку особового рахунку грошового забезпечення [PERSON] за 2016 - 2019 роки. При цьому, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 12.12.1991 «грошовий дохід» включає в себе усі складові його грошового забезпечення, а не лише посадовий оклад. За аналізом наданої довідки, грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становив 13 279,44 грн, в березні 2018 року 13 787,82 грн. За таких умов, розмір збільшення грошового доходу [PERSON] в березні 2018 року становить 508,38 грн. (13787,82 \~грн. - 13279,44 \~грн.). Таким чином, враховуючи приписи абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 сталий щомісячний розмір індексації [PERSON] з березня 2018 року до дати звільнення - 14.07.2019 становить \~3 954,77 грн. (4463,15 грн. 508,38 грн.). Колегія суддів враховує, що карткою особового рахунку грошового забезпечення за 2016-2019 роки, підтверджується виплата позивачу поточної індексації з лютого 2019 року по липень 2019 та її загальний розмір становив \~963,90 грн. Варто відзначити, що виплата вказаної індексації не спростовує необхідність щомісячної виплати позивачу індексації-різниці у розмірі 3954,77 грн., за період \~з 01.03.2018 по 14.07.2019 на виконання вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078. Провівши відповідний розрахунок, колегія суддів дійшла \~висновку, що розмір невиплаченої позивачу індексації за період з 01.03.2018 по 17.07.2019 становить: 63 276,32 (3954,77 грн. * 16 місяців (з березня 2018 по червень 2019 включно) + 1785,98 грн. (14 днів роботи в липні 2019 року (3954,77 / 31 *14), а всього 65 062,30 грн. При цьому, розрахунок індексації за 14 днів липня 2019 року здійснений з урахуванням приписів пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міноборони України від 07 червня 2018 року № 260, відповідно до якого розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата. Сформовані судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують часткову обґрунтованість доводів скаржника про наявність підстав для нарахування та виплати індексації різниці за період з 01.03.2018 по 14.07.2019 \~в загальній сумі 65062,30 грн. Саме в такий спосіб, на думку суду апеляційної інстанції слід захистити права позивача, передусім враховуючи те, що спірна сума індексації різниці позивачу не нараховувалася. З урахуванням викладеного, колегія суддів \~вважає, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені частково, оскільки, останній, вважав, що його порушене право повинно бути захищено шляхом стягнення з ВЧ [NUMBER] індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 14.07.2019 та у загальній сумі 73426,02 грн. Стосовно клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає таке. Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Приписами частини 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Системний аналіз вказаних правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є правом суду, а не його обов`язок і використовується в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Колегія суддів вважає, що позивач не надав до суду доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється чи ухилитиметься у майбутньому від виконання рішення суду, а тому в задоволенні його клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, слід відмовити. У відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Враховуючи, що суд неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог із прийняттям постанови про часткове задоволення позову в цій частині. За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього\~ Кодексу\~ позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Результат розгляду: partial