Рішення адміністративного суду від 2022-11-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 80% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] про розмір грошового забезпечення від 16.03.2021 року №ЮО106229, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії [PERSON] з 90% до 80% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії [PERSON] , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] про розмір грошового забезпечення від 16.03.2021 року №ЮО106229, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. 28.08.2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі №420/23946/21. Вказані вимоги обґрунтовані тим, що в результаті перерахунку пенсії на підставі судового рішення орган пенсійного фонду до виплати визначив пенсію позивача у розмірі з урахуванням обмежень, встановлених ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Наведене свідчить про свідоме не виконання територіальним органом пенсійного фонду рішення, яке набрало законної сили у цій справі, та наявність правових підстав, передбачених ст. 382 КАС України, для встановлення судового контролю в адміністративній справі. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №420/23946/21 відмовлено. Аналізуючи положення ст. 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача. Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єкта владних повноважень \~- відповідачем у справі суд може під час прийняття судового рішення. Разом з цим, врахувавши повідомлені відповідачем обставини та представлені докази, суд першої інстанції встановив, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення у цій справі проведений без обмеження максимальним розміром. Водночас, дії, вчинені органом пенсійного фонду після такого перерахунку не стосуються виконання судового рішення у цій справі. У зв`язку із чим, суд першої інстанції визначив відсутніми правові підстави для задоволення поданої заяви та встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про зобов`язання відповідача подати звіт щодо виконання рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, чітко визначено обов`язок відповідача провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з першого числа місяця, наступного після місяця, в якому виникли підстави для такого перерахунку. У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта та відсутність обставин для задоволення апеляційної скарги. При цьому, відповідач наголошує, що виплата пенсії позивача проводиться з урахуванням чинних положень ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми ст. 370 КАС України. Апеляційний суд враховує, що вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги у цій справі, суд першої інстанції виходив з: протиправності дій територіального органу при застосуванні під час виплати пенсії позивача положень ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та обмеження пенсії максимальним розміром; наявності у позивача права на пенсію у розмірі 90% відповідного грошового забезпечення. Згідно електронного розрахунку, з серпня 2022 року у підсумку пенсію (з надбавками) позивача відповідачем визначено у розмірі 24 608,69 грн. З урахуванням максимального розміру до виплати позивачу пенсія підлягає у сумі 21 384,72 грн. Як свідчать обставини справи, після проведення перерахунку пенсії та обмеження виплат максимальним розміром Управління керується положеннями ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», неправомірність застосування яких по відношенню соціального забезпечення позивача встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі. При цьому, виходячи з положень ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», апеляційний суд враховує, що виплати, призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при ухваленні рішення, або зміни умов пенсійного забезпечення. Вказане відповідає і резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року по цій справі, оскільки рішення суду не містить кінцевої дати його виконання. Слід зазначити, що правових підстав (змін у законодавстві) щодо пенсійного забезпечення відповідної категорії осіб, як причина зміни соціального забезпечення позивача, відповідачем не наведено. Всі доводи Управління зводяться на чинність положень ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», правова оцінка яким, як вже зазначалось, надана судом при ухваленні рішення. Вищенаведене не дає колегії суддів підстави вважати виконаним судове рішення, яке набрало законної сили у цій справі. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частинами 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Згідно із ч. 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою. Таким чином, судовий контроль за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві та має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Слід враховувати, що відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення. Одночасно, застосування судового контролю згідно ст. 382 КАС України є правом суду та не залежить від волевиявлення особи, яка звернулась за судовим захистом. Отже, приписи наведеної норми не містять застережень щодо процесуальної можливості суду встановити судовий контроль під час вирішення спору по суті чи після ухвалення судового рішення. Часових обмежень такого права суду вказана норма адміністративного процесуального права не містить. З огляду на викладене, оскільки висновки суду не відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: granted