Рішення адміністративного суду від 2022-05-04 00:00:00+03

20.04.2021 поштовими засобами зв`язку [PERSON] , звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 13.05.2021, просить визнати протиправною бездіяльність управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області щодо не нарахування та невиплати страхових виплат за період з грудня 2017 року по грудень 2019 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з грудня 2017 року по грудень 2019 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що визначених законом підстав для припинення виплати страхових виплат не було. Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Страхові виплати проводяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. З урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при виплаті позивачу страхових виплат за минулий період має місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не є законним. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області щодо нарахування та виплати позивачу страхових виплат за період з грудня 2017 року по грудень 2019 року. Зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з грудня 2017 року по грудень 2019 року. Стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. Відповідач не погоджуючись з рішенням суду з підстав порушення матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час порядку, який би визначав умови виплати сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, Кабінет Міністрів України не прийняв. Вини відповідача у нездійсненні страхових виплат позивачу за період з грудня 2017 року по грудень 2019 року немає, оскільки позивач перебуває на обліку як потерпілий від нещасного випадку у Львівському відділенні з 20.01.2020. Тому сума ненарахованих та невиплачених страхових виплат за вказаний період не може вважатися як заборгованість відповідача. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з актом розслідування професійного захворювання від 25.07.1999 позивачу встановлено діагноз туберкульоз правого тазостегнового суглоба. 10.08.2009 позивачу за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено втрату професійної працездатності у значенні 25%. Рішенням виконавчого комітету Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 11.10.2016 № 75 позивачу, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] дозволено тимчасове перебування за адресою: село Криничне Балаклійського району Харківської області. З грудня 2014 року по жовтень 2017 року позивач перебував на обліку в Балаклійському відділенні управлінні виконавчої дирекції фонду в Харківській області та отримував щомісячні страхові виплати, що підтверджується листом від 04.02.2020 № 16.01-44/128. У такому листі також зазначено про припинення щомісячних страхових виплат позивачу згідно з протоколом засідання комісії по здійсненню перевірки правомірності взяття на облік ВПО у Балаклійському районі та призначення їм відповідних соціальних виплат, у зв`язку з не перебуванням за фактичним місцем проживання. Згідно з довідкою Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 20.01.2020 № 1333-5000257344 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання/перебування позивача [ADDRESS] . Постановою відповідача від 19.02.2020 № 1323/12553/1345/36 позивачу з 20.01.2020 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, у розмірі 1229,19грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.03.2021 про нарахування та виплату заборгованості зі страхових виплат, яка виникла за період з грудня 2017 року по січень 2020 року. Листом від 01.04.2021 № 22.01-13/824 відповідач повідомив позивача про те, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінету Міністрів України. Питання щодо проведення виплат за минулий період (тобто з 01.11.2017 по 19.01.2020) може бути вирішено після прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного порядку. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати страхових виплат за період з грудня 2017 року по грудень 2019 року протиправною, позивач звернувся з позовом до суду. Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу страхових виплат за вказаний період є протиправною. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я. Відповідно до пункту 3 розділу VII Закону № 1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України. Механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визначає Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про нарахування та виплату заборгованості зі страхових виплат, яка виникла за період з грудня 2017 року по січень 2020 року; Порядок № 365). Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (пункт 15 Порядку № 365). Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу страхових виплат за вказаний період є протиправною, оскільки в рішенні суду не наведено в чому проявляється така бездіяльність відповідача. Разом з тим, судом першої інстанції зазначено, що бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині прийняття порядку, який би врегулював питання виплати соціальних виплат за минулий період, не може позбавляти права громадянина на отримання страхових виплат, гарантованих Конституцією України та Законом України № 1105-XIV. Здійснення страхових виплат внутрішньо переміщеним особам регулюється/регулювалось Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-УІІ, постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції" (далі - Порядок № 20), який діяв до 27.12.2018 та постановою Правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб» (далі - Порядок № 27), яка набула чинності з 28.12.2018. Абзацом 1 п. 2 розділу І Порядку № 20 було передбачено, що особи, які тимчасово переміщені. мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою № 365 передбачено, що призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам проводиться Фондом соціального страхування України на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у містах Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад. Така виплата призначається (відновлюється)-3- місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи 23 січня 2020 року позивач звернувся до Львівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Львівській області із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат, до якої була додана копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Сихівським відділом соціального захисту УСЗ ДГП Львівської міської ради від 20.01.2020 року № 1333-5000257344. 17.02.2020 року на засіданні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова було прийняте рішення щодо продовження [PERSON] страхових виплат, що стверджується витягом з протоколу № 5 від 17.02.2020. На підставі витягу з рішення Комісії від 17.02.2020 № 5, Львівським відділенням Фонду було винесено Постанову від 19.02.2020 року № 1323/12553/1345/36 "Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати" потерпілому [PERSON] , починаючи з 20.01.2020 року безстроково. Тобто, Львівським відділенням Фонду страхову виплату позивачу було відновлено з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, як це і передбачено п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою № 365. Відповідно до п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На момент звернення позивача до Львівського відділення Фонду, так і на даний час, порядок, який би визначав умови виплати сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, Кабінетом Міністрів України не прийнятий. п.1.2. Порядку 27 визначено, що внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-XIV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам". Згідно ч. 3 ст.10 Закону № 1105-XIV Фонд несе відповідальність згідно із законом за шкоду, заподіяну з його вини застрахованим особам внаслідок несвоєчасної або неповної виплати матеріального забезпечення, страхових виплат, ненадання або несвоєчасне надання соціальних послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.7 ст.47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строю та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуга в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Судом першої інстанції не враховано, що визначальним та ключовим моментом для визначення відповідальності, визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобов`язання вчинити дії є наявність його вини, яку судом першої та апеляційної інстанції не встановлено. Місце перебування позивача в період з грудня 2017 по грудень 2019 року невідоме відповідачу як і причина, з якої позивач не звертався з заявою про продовження раніше призначених страхових виплат за фактичним місцем проживання в цей період. Разом з тим, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на ту обставину, що Кабінетом Міністрів України не визначено порядок виплати соціальних виплат за минулий період, не позбавляє право позивача на їх отримання, однак при умові якщо така невиплата не була проведена саме з вини виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або наявність у позивача непереборних обставин щодо реєстрації та повідомлення про місце знаходження його, що в даному випадку позивачем не доведено. Щодо покликання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що листом від 01.04.2021 № 22.01-13/824 відповідач відмовив позивачу у виплаті сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період. Тобто, позивач дізнався про порушення свого права. Відтак, звернувшись до суду із цим позовом 20.04.2021 (згідно зі штемпелем «Укрпошти» на поштовому відправленні), позивач дотримався строку звернення до суду, визначеного в абзаці другому частини другої статті 122 КАС України, а тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied