Рішення адміністративного суду від 2024-05-02 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс-рейзен Біс" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 030385 від 13.09.2023. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що обов`язки, передбачені частиною 8 статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (Закон № 2344-ІІІ), повністю виконанні водієм [PERSON] під час перевірки 17.08.2023. Під час перевірки не встановлено відсутності документів, передбачених ст. 53 Закону № 2344-ІІІ. Посилання відповідача на те, що 17.08.2023 картка водія [PERSON] була вставлена у слот тахографа лише під час перевірки, а не під час керування транспортним засобом, нічим не підтверджено та не створює правових підстав для притягнення позивача до відповідальності саме згідно із абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки вказаною нормою передбачено відповідальність за відсутність відповідних документів, а не за їх оформлення чи наповненість змісту. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що стосовно позивача як перевізника встановлене правопорушення, яке полягає у відсутності у водія на час перевірки визначених законом документів. Так, 17.08.2023 картка водія [PERSON] була вставлена у слот тахографа лише під час перевірки, а не під час керування транспортним засобом. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Встановлено, що 17.08.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки здійснено перевірку міжнародних пасажирських перевезень, а саме: транспортний засіб марки SETRA, державний реєстраційний знак [NUMBER] , водій [PERSON] , зазначений транспортний засіб рухався за маршрутом "Харків-Зложенець". Встановлено, що автомобільним перевізником відповідно до Дозволу на міжнародні регулярні перевезення пасажирів та реєстраційних документів на транспортний засіб є ТОВ "Люкс-рейзен Біс". За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом №021248, яким встановлено порушення, а саме: відсутня роздруківка з даними цифрового тахографа на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія [PERSON] за 17.08.2023. На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом №021248 від 17.08.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №030385 від 13.09.2023, у зв`язку з порушенням абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ якою до перевізника ТОВ "Люкс-рейзен Біс" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн. Позивач не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно застосував до позивача, як до автомобільного перевізника, адміністративно-господарські санкції згідно оскаржуваної постанови. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Згідно зі статтею 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством. Відповідно до пункту 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (Порядок №1567), під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Відповідно до ст.34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів. Статтею 48 Закону №2344-III визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: - для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; - для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Згідно з пунктом 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 №340 (Положення №340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Пунктом 1.4 Положення №340 передбачено випадки перевезення пасажирів чи/та вантажів, у яких не поширюється це Положення. Проте спірний випадок до таких не відноситься. Отже, автомобільний перевізник незалежно від того, чи здійснює перевезення за плату чи власний вантаж, має дотримуватись вимог щодо обліку та фіксації робочого часу та відпочинку. Відповідно до пункту 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Частиною 4 статті 53 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: - дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); - білетно-облікову документацію; - схему маршруту. Відповідно до частини 8 статті 53 Закону №2344-ІІІ передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв. Абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (Інструкція №385), тахограф - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; картка - картка \~контрольного \~пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі. Відповідно до пунктів 3.3, 3.6 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа. 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 (надалі - ЄУТР) у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні. Пункт 7 а) статті 12 Глави III Використання обладнання Додатку - Контрольний пристрій ЄУТР передбачає що: якщо водій керує транспортним засобом, оснащеним контрольним пристроєм відповідно до додатку 1. то він зобов`язаний пред`явити щоразу, коли цього вимагатиме інспектуюча посадова особа: i) реєстраційні листки за поточний тиждень та листки, використані водієм протягом попередніх 15 календарних днів: ii) картку водія, якщо вона у нього є в наявності: ііі) та будь-які записи, зроблені власноручно, та роздруківки, зроблені протягом поточного тижня та попередніх 15 календарних днів, як це вимагається відповідно до цієї Угоди. Починаючи з дати набрання чинності, встановленої у статті 13-біс цієї Угоди, періоди часу, згадані в підпунктах і) та ііі) повинні охоплювати поточний день та попередні 28 календарних днів. Встановлено, що на транспортному засобі марки SETRA, державний реєстраційний знак [NUMBER] , водій [PERSON] , встановлений цифровий тахограф. Водій [PERSON] під час перевірки 17.08.2023 та на виконання вимог статті 53 Закону №2344-111 і на вимогу державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області, надав: - дозвіл іноземної країни, по території якої здійснювалося перевезення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, білетно-облікову документацію, схему маршруту; - повний та вільний доступ до повіреного цифрового тахографа (включаючи можливість самостійно зробити видрук із особистої картки водія [PERSON] ), що був наявним та перебував у робочому стані в автобусі марки SETRA, д.н.з. [NUMBER] , під час виконання міжнародного рейсу перевезення пасажирів; - доступ до вставлених у цифровий тахограф двох карток і під час перевірки зроблено роздруківки із них на паперовому носії щодо даних роботи цифрового тахографа у автобусі марки SETRA, д.н.з. [NUMBER] , - станом на 14:021хв (UТС + 0, Грінвіч) і відповідно 17:21 за Київським часом 17.08.2023 щодо інформації про роботу і відпочинок водія [PERSON] ; - особисту діючу картку водія автобуса марки SETRА, д.н.з. [NUMBER] , а саме [PERSON] . Отже, у водія на момент перевезення і на час перевірки була наявна належним чином оформлена карта водія, яка є належним документом для обліку робочого часу та часу відпочинку водія. Доводи відповідача про те, що під час перевірки особиста картка водія [PERSON] знаходилась поза межами слоту тахографа, була відсутня роздруківка з даними цифрового тахографа за 17.08.2023 щодо вказаного водія, не підтверджені належними доказами. При цьому, матеріали справи містять копії роздруківки з даними цифрового тахографа за 17.08.2023 щодо водія [PERSON] . Як обґрунтовано зауважив позивач, посилання відповідача на те, що 17.08.2023 картка водія [PERSON] була вставлена у слот тахографа лише під час перевірки, а не під час керування транспортним засобом, нічим не підтверджено та не створює правових підстав для притягнення позивача до відповідальності саме згідно із абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки вказаною нормою передбачено відповідальність за відсутність відповідних документів, а не за їх оформлення чи наповненість змісту. З урахуванням наведеного апеляційний суд критично розцінює висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надав у якості доказу роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія [PERSON] за 17.08.2023, що можливо лише у разі дійсного використання картки вказаного водія у тахографі під час поїздки/перевезення. Отже, під час перевірки водій [PERSON] надав усі документів, передбачені ст. 53 Закону № 2344-ІІІ, що свідчить про протиправність та необхідність скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 030385 від 13.09.2023. У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 6710 грн.

Результат розгляду: granted