Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

У грудні 2020 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: - визнати протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції [PERSON] , головному оперуповноваженому-інспекторові відділу моніторингу та зонального контрою управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції; - зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України: здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції [PERSON] , головному оперуповноваженому-інспекторові відділу моніторингу та зонального контрою управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року №3720-ХІІ до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 21.06.2000 до 01.07.2011, з 24.11.2014 до 23.12.2014 у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні; здійснити перерахунок підполковнику поліції [PERSON] , головному оперуповноваженому-інспекторові відділу моніторингу та зонального контрою управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за періоди з 21.06.2000 до 01.07.2011, з 24.11.2014 до 23.12.2014 загальною кількістю 05 років 08 місяців 03 дні та встановити надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції суперечить правовому висновку щодо порядку застосування Постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським, викладеному у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження. 10 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому відповідач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги. Відповідач вказує, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є саме наявність календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування вислуги у пільговому обчисленні законом не передбачено. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи. Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 04.12.2019. Згідно довідки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 13.10.2020 №330, підполковник поліції [PERSON] з 01.09.1997 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 до теперішнього часу проходить службу в Національній поліції України у відповідних періодах та на відповідних посадах: - з 01.09.1997 по 21.06.2000 - курсант Львівського інституту внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України; - з 21.06.2000 по 03.03.2006 - оперуповноважений відділення карного розшуку Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області; - з 03.03.2006 по 29.12.2007 - старший оперуповноважений відділення карного розшуку Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області; - з 29.12.2007 по 25.02.2009 - старший оперуповноважений сектору карного розшуку Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області; - з 25.02.2009 по 31.08.2010 - в.о. начальника сектору ДСБЕЗ Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області; - з 31.08.2010 по 09.04.2011 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки на Південно-Західній залізниці Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України; - з 09.04.2011 по 01.07.2011 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки на Південно-Західній залізниці Управління внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України; - з 01.07.2011 по 31.08.2013 - оперуповноважений в особливо важливих справах відділу внутрішньої безпеки на Південно-Західній залізниці (підпорядкованого Департаменту внутрішньої безпеки МВС України); - з 31.08.2013 по 06.07.2015 - оперуповноважений в особливо важливих справах оперативно-зонального відділу внутрішньої безпеки в Київській області (підпорядкованого Департаменту внутрішньої безпеки МВС України); - з 06.07.2015 по 06.11.2015 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу оперативного забезпечення управління внутрішньої безпеки в Київській області (підпорядкованого Департаменту внутрішньої безпеки МВС України); - з 07.11.2015 по 24.02.2016 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції; - з 24.02.2016 по 03.03.2016 - старший оперуповноважений відділу оперативного моніторингу управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції; - з 03.03.2016 по 06.06.2016 - старший оперуповноважений відділу оперативного моніторингу управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції; - з 06.06.2016 по 23.11.2016 - начальник відділу оперативного моніторингу управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції; - з 23.11.2016 по 19.12.2016 - заступник начальника відділу оперативного моніторингу управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції; - з 19.12.2016 по 02.03.2017 - заступник начальника відділу моніторингу та аналізу управління внутрішньої безпеки в Київській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції; - з 02.03.2017 по 01.02.2018 - заступник начальника управління - начальник відділу організаційно-аналітичної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Київській області; - з 01.02.2018 по 24.09.2018 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу моніторингу та зонального контролю управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки НПУ; - з 24.09.2018 по 06.02.2020 - головний оперуповноважений-інспектор відділу моніторингу та зонального контролю управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; - з 06.02.2020 по 01.10.2020 - головний оперуповноважений-інспектор відділу моніторингу та зонального контролю управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Зазначені періоди проходження позивачем служби на відповідних посадах підтверджуються також послужним списком позивача. Відповідно до довідки Головного управління МВС України у Луганській області від 22.12.2014 №ВДЗ/1449/Л, позивач в період з 24.11.2014 по 23.12.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області. При цьому як убачається з довідки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 13.10.2020 №330 періоди проходження позивачем служби на посадах оперуповноваженого з 21.06.2000 по 03.03.2006, з 03.03.2006 по 29.12.2007, з 29.12.2007 по 25.02.2009, з 25.02.2009 по 31.08.2010, з 31.08.2010 по 09.04.2011, з 09.04.2011 по 01.07.2011 рахувались позивачу на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця. Період з 24.11.2014 по 23.12.2014 рахувався позивачу як особі, яка безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за два місяці. Наказом Департаменту внутрішньої безпеки від 02.12.2015 №10 о/с «По особовому складу» відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» установлено станом на 07.11.2015 стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, підполковнику поліції [PERSON] , старшому оперуповноваженому в особливо важливих справах - 18 років 02 місяці 06 днів. Позивач звернувся до начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із рапортом, у якому просив зарахувати йому відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 21.06.2000 по 01.07.2011, у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні; здійснити перерахунок відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 21.06.2000 по 01.07.2011, у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні; здійснити перерахунок відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 21.06.2000 по 01.07.2011, у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні; встановити відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» надбавку за стаж служби в поліції із урахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 21.06.2000 по 01.07.2011, у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні. Листом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 13.10.2020 №С-226о/п/42-02/01-20 за результатами розгляду рапорту повідомлено позивачу, що пільгове обчислення вислуги років застосовується при призначенні пенсії після набуття права на пенсію. Водночас, оскільки станом на 01.10.2020 вислуга років позивача складає 23 роки 01 місяць 00 днів, то відповідно до пункту «а» абзацу першого статті 12 Закону підстави для призначення пенсії позивачу за вислугу років відсутні. Також, у листі зазначено, що статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» та постановою Кабінету міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» не передбачено зарахування пільгової вислуги років до стажу служби в поліції. Відтак, вирішити позитивно питання щодо зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення позивачу пенсії, вислуги в пільговому обчисленні, сформованої за періоди служби з 21.06.2000 до 25.02.2009, з 25.02.2009 до 31.08.2010, з 31.08.2010 до 01.07.2011 та з 24.11.2014 до 23.12.2014 загальною кількістю 05 років 08 місяців 03 дні до стажу служби в поліції та здійснення відповідного перерахунку неможливо. Вважаючи бездіяльність щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що відповідно до матеріалів справи, позивач, як на час звернення до відповідача, так і на час звернення до суду з позовом в цій справі, по теперішній час перебуває на службі в Національній поліції України. Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Відповідно до ст. 1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Згідно з п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» ст. 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: - до 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; - з 1 жовтня 2011 року до 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; - з 1 жовтня 2012 року до 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; - з 1 жовтня 2013 року до 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; - з 1 жовтня 2014 року до 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; - з 1 жовтня 2015 року до 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; - з 1 жовтня 2016 року до 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; - з 1 жовтня 2017 року до 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; - з 1 жовтня 2018 року до 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; - з 1 жовтня 2019 року до 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки 6 місяців і більше; - з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону. З аналізу наведених норм права вбачається, що Законом № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (ст. 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (ст. 17). Частиною 2 ст. 17 Закону України № 2262-ХІІ визначено, що вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Стаття 171 цього Закону передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у постанові від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393). Абзацом 3 п. 1 Постанови № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Підпункт «в» п. 3 Постанови № 393 передбачає, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств Згідно з п. 1 наказу Міністерства внутрішніх справи України від 14 листопада 2007 року № 431 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби» затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби. Відповідно до зазначеного переліку до посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено по Головному управлінню по боротьбі з організованою злочинністю посади, зокрема: оперуповноваженого, оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, заступника начальника відділу спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2005 року № 497 «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Постанова № 497) пп. «в» п. 3 Постанови № 393 доповнено абзацом такого змісту: «час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ». На виконання вимог Постанови № 497, а також з метою посилення соціального захисту працівників Державної служби боротьби з економічною злочинністю МВС України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2006 року № 722 затверджено перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця (далі - Наказ № 722). Пунктом 2 наказу № 722 установлено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2005 року № 497, при цьому таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах. Відповідно до Переліку, затвердженого Наказом № 722, до посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, віднесено посади, зокрема, оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, начальника відділення, заступника начальника управління. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2001 року за № 968-014 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2001 № 018 «Про затвердження Переліку посад начальницького складу, які несуть службу у підрозділах оперативної служби та підрозділах оперативно-технічних заходів час проходження служби на яких зараховується на пільгових умовах», час проходження служби у підрозділах оперативної служби та підрозділах оперативно-технічних заходів обчислюється з розрахунку 1 місяць служби за l,5 місяці. З матеріалів справи вбачається, що у період з 21.06.2000 до 01.07.2011 [PERSON] перебував на різних посадах оперуповноваженого Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області, Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, всього вислуга років у пільговому обчисленні (без врахування календарної вислуги) 05 років 08 місяців 03 дні. Колегія суддів наголошує, що ст. 17 Закону України № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст. 171 Закону України № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України. Отже, Законом України № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Постановою № 393. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення. Аналогічний висновок про застосування Постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18. Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає. Висновок суду першої інстанції про те, що позивач не звертався до відповідача з питанням обчислення стажу для звільнення зі служби з метою набути статус пенсіонера, тому відповідач не порушив заявлених прав позивача, є помилковим та свідчить про неповне з`ясування обставин справи, оскільки з матеріалів рапорту від 23.09.2020 (а.с. 18) вбачається, що позивач просив зарахувати йому відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.3 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення йому пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 21.06.2000 до 01.07.2011 у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні. Також, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не звільнявся зі служби в поліції, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави і відповідно йому не встановлювалася вислуга років, оскільки наведене не виключає можливості для врахування пільгової вислуги позивача при обрахунку останньої. Згідно з ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються, зокрема: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України. З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності правових підстав для того, щоб період його служби був зарахований до вислуги років на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393. Оскільки стаж служби [PERSON] у період з 21.06.2000 до 01.07.2011, загальною кількістю 05 років 08 місяців 03 дні підлягає зарахуванню до вислуги років відповідно до п. 3 Порядку № 393, то колегія суддів вважає, що зазначений стаж відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» мав бути врахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача та суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19, оскільки предметом спору у цій справі є врахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі. Отже, правовідносини у справі, що розглядається та у справі № 520/903/19 не є подібними. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач мав врахувати до стажу служби позивача в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки період пільгової вислуги років, сформованої за період з 21.06.2000 до 01.07.2011 у загальній кількості 05 років 08 місяців 03 дні, водночас навіть після подання позивачем рапорту відповідного зарахування не здійснив, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову: визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції і зобов`язання здійснити відповідний перерахунок стажу. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії. Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Так, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову судовий збір не сплачувався, при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір згідно з квитанцією код 9248-5366-7853-0067 від 21 жовтня 2021 року у розмірі 1261,20 грн. А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у розмірі 1 261,20 грн.

Результат розгляду: granted