Рішення адміністративного суду від 2022-03-31 00:00:00+03

В липні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду \~з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: -визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо проведення перерахунку призначеної пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №560/7458/20 із розрахунку 70% суми грошового забезпечення та з обмеженням її виплати максимальним розміром; -зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату призначеної пенсії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі № 560/7458/20 із розрахунку 90% суми грошового забезпечення зазначеного у довідці виданій Хмельницьким ОВК від 06.10.2020 №ХС-49802 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та виплачувати її без обмеження максимальним розміром. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення [PERSON] розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки [INFO] від 06.10.2020 №ХС-49802. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 в розмірі 90% суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці [INFO] від 06.10.2020 №ХС-49802, з урахуванням виплачених сум. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь [PERSON] 908,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій \~апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплачувати з 01.04.2019 пенсію без обмеження максимальним розміром та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 відповідач обмежив розмір пенсії, яка виплачувалась [PERSON] , максимальною сумою у залежності від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.04.2019. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.311 КАС України\~суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм\~\~матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду -\~скасувати частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ в розмірі 90% суми грошового забезпечення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №560/7458/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки №ХС-49802, виданої [INFO] 06.10.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії. Виконуючи вказане рішення відповідач здійснив з 01.04.2019 перерахунок пенсії позивача, виходячи з 70% грошового забезпечення, зазначеного у довідці [INFO] №ХС-49593 від 27.07.2021. 06.07.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснювати нарахування та виплату пенсії з 01.04.2019 із розрахунку 90% грошового забезпечення, зазначеного в вказаній довідці. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.07.2021 №2200-0308-8/35774 позивачу повідомлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №560/7468/20 не покладено зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, відповідно, на виконання зазначеного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням перерахованих сум \~пенсії з 01.04.2019 згідно довідки [INFO] від 06.10.2020 №ХС-49802 у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням підвищення пенсії. В результаті перерахунку пенсії [PERSON] з урахуванням максимального розміру пенсії- з 01.04.2019-14970,00 грн., з 01.07.2019-15640,00 грн., з 01.12.2019-16380,00 грн., з 01.07.2020- 17120,00 грн., з 01.12.2020-17537,28 грн. Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії у розмірі 70% суми грошового забезпечення з урахуванням максимального розміру пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення встановлене рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі №2240/2397/18, яке набрало законної сили 15 листопада 2018, у зв`язку з чим дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки з 01.04.2019 року у розмірі 70% грошового забезпечення є протиправними. Тому позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 та зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 в розмірі 90% суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці [INFO] від 06.10.2020 №ХС-49802, з урахуванням виплачених сум. Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції вказав, що обмеження відповідачем розміру пенсії позивача на підставі частини 7 статті 43 закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є безпідставним. Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції вказав, що будь-якого рішення щодо обмеження розміру пенсії відповідач не приймав. Враховуючи, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, суд не повинен вирішувати вимоги на майбутнє, у зв`язку з чим права позивача в цій частині не порушені, а тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Зі змісту апеляційної скарги [PERSON] вбачається, що апелянт оскаржує рішення суду першої інсатнції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром, колегія суддів з врахуванням вимог ст. 308 КАС України, переглядає оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні позовним вимог. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спеціальним Законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI внесено зміни до Закону від 09.04.1992 №2262-XII, а саме доповнено ст.43 новою частиною 7, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За приписами Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, а саме ч.7 ст.43 викладено в редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень". В подальшому, Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн. Згідно п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 п.4 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України). Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2000 у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України вказав, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016, є втрата чинності з 20.12.2016 норм ч.7 ст.43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Викладене виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч.7 ст.43 Закону від 09.04.1992 №2262-XII, така норма "відсутня" (виключена) у тексті Закону. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 01.01.2017, у ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року". Слід звернути увагу, що норми ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" узгоджуються з положеннями ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, яка втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016. Таким чином, починаючи із 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діяли обмеження пенсії "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Вказаний висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17 та від 31.03.2021 у справі №815/3000/17 та від 10.09.2021 у справі № 300/633/19. Крім того, Конституційний Суд України в п.7 Рішення від 08.06.2016 №4-рп/2016 висловив правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. При цьому, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004). Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ч.7 ст.43 Закону №3668-VI, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, у зв`язку з чим обмеження відповідачем розміру пенсії позивача її максимальним розміром є необґрунтованим. При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога позивача про здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є передчасною, оскільки зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.07.2021 №2200-0308-8/35774 вбачається, що відповідачем на час здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №560/7468/20 вже застосовано обмеження розміру пенсії її максимальним розміром. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Оскільки відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача її максимальним розміром, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав та свобод позивача є задоволення адміністративного позову шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат. Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині \~нове рішення про задоволення адміністративного позову. Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що при зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1362 грн., що підтверджується квитанцією №27 від 24.12.2021, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги, суд прийшов до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та прийняття в цій частині нової постанови про задоволення позовної вимоги, \~колегія суддів вважає, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у в Хмельницькій області на користь [PERSON] підлягає судовий збір в сумі 1362,00 \~грн.\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted