Рішення адміністративного суду від 2024-06-19 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №164050000207 від 07 червня 2023 року про відмову у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»; - зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести [PERSON] з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 09.02.2022 та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум з 09.02.2022. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.06.2023 №164050000207 про відмову в переведенні на пенсію по Закону України "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи [PERSON] , що дає право на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", періоди роботи з 26.01.2002 по 02.01.2018, з 03.01.2018 по 31.12.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 31 травня 2023 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн. [PERSON] не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині обраного судом способу захисту , подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення в частині відмови в зобов`язанні пенсійній орган перевести [PERSON] х пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України " Про державну службу" і здійснити перерахунок пенсії з 09.02.2022 з урахуванням фактично виплачених сум. В цій частині ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги . Позивач наполягає на тому, що судом першої інстанції неправильно обрано спосіб захисту порушеного права позивача у спосіб зобов`язання повторного розгляду заяви позивача від 31 травня 2023 року, а не перевести на пенсію державного службовця з 09.02.22 . Також наголошує, що вже вдруге змушена звертатися суду за захистом своїх прав і вже протягом майже двох років не може отримати пенсію, а тому потребує ефективного способу захисту порушеного права. Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Жигилія С.П., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Перцова Т.С., Присяжнюк О.В. Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 09 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 10.02.2022 № 528/03-16, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено [PERSON] в здійсненні переходу на пенсію згідно ЗУ "Про державну службу", оскільки станом на 01.05.2016 посада позивачки не віднесена до категорії посад державної служби, а отже [PERSON] не має права на перехід на пенсію по віку відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Вказане рішення оскаржено [PERSON] до суду, за наслідками розгляду справи рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №440/5385/22, яке набрало законної сили згідно постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 528/03-16 від 10.02.2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 09.02.2022 року про перехід на пенсію згідно ЗУ "Про державну службу", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07 червня 2023 року №164050000207 , на підставі заяви [PERSON] від 31.05.2023 відмовлено в переведенні на пенсію згідно ЗУ "Про державну службу", оскільки безпосередній стаж [PERSON] на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців на підставі записів трудової книжки складає, 10 років 06 місяців 23 дні (періоди роботи з 04.01.1987 по 24.10.1990, з 02.10.1994 по 03.07.2001). Крім того, розміри складових заробітної плати, зазначені в довідках від 26.05.2023 №394,395, не відповідають вимогам норм наказу №750. Одночасно з цим повідомлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-Ш від 07.06.2001 зі змінами. (а.с. 20-21). Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.09.2023 №43728-34481/Ф-01/8-0400/23 повідомлено [PERSON] про те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №440/5385/22, з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023, виконано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в повному обсязі в межах покладених зобов`язань. Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення від 07.06.2023 прийнято неправомірно, спірний період роботи позивачки на службі в органах місцевого самоврядування з 26.01.2002 по 02.01.2018, з 03.01.2018 по 31.12.2021 має бути зарахований до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, а тому позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції, з посиланням на дискреційні повноваження, вважав, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 31 травня 2023 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду. В частині зобов`язання пенсійний орган перевести позивача на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» відмовив в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі по тексту - Закон України № 889-VIII). За змістом п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 3723-ХІІ), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу. Положеннями п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Приписами ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, чинного до 01.05.2016, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі № 500/5183/17. Судом першої інстанції вірно встановлено, що [PERSON] в період з 26.01.2002 по 02.01.2018 працювала спеціалістом 1 категорії Решетилівської сільської ради, з 03.01.2018 по 31.12.2021 Решетиліської міської ради, що підтверджується записами трудової книжки позивача. Стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби , на день набрання чинності Законом України " Про державну службу" становив більше 20 років. Позивач працювала на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Суд першої інстанції виходив з того, що після скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначенні позивачці пенсії, саме пенсійний орган має продовжити процедуру розгляду заяви від 31.05.2023 та прийняти рішення про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ. Щодо доводів апеляційної скарги позивача про не вірно обраний судом спосіб захисту її прав , колегія суддів зазначає наступне. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі за текстом Порядок №3 1). Відповідно до п. 4 Порядку №3 1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем його проживання. Згідно з абз. 1 п. 14 Порядку №3 1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п. 17 Порядку №3 1). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка 09.02.2022 зверталася до пенсійного органу 09.02.2022 із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Двічі пенсійним органом приймалися рішення про відмову в задоволені заяви [PERSON] , що змушувало позивача звертатися до суду за захистом своїх прав.

Результат розгляду: granted