Рішення адміністративного суду від 2022-09-28 00:00:00+03

У червні 2021р. до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшов позов [PERSON] до \~Головного управління ДПС у Кіровоградській області, де позивач просила суд визнати протиправною та скасувати \~вимогу від 04 лютого 2021 р. №Ф-69626-53 У щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування \~в сумі 13876,38 грн. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 \~адміністративний позов задоволено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головного управління ДПС у Кіровоградській області, звернулось з апеляційною скаргою, де просили скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у разі якщо \~платником \~податків не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 частина 1 ст. 7 Закону № 2464, відповідно до змін внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»). Таким чином, у розумінні Закону № 2464 до 01.01.2021 року фізичні особи - підприємці та роботодавці є окремими платниками єдиного внеску. Перебуваючи на обліку в контролюючих органах фізичні особи - підприємці зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок відповідно до норм Закону № 2464, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем. На апеляційну скаргу відповідача позивачем наданий відзив, де просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] з 01.02.2008 р. є пенсіонером за віком, в зв`язку з чим отримує пенсію, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER] . З 27 липня 2016 р. перебуває на обліку відповідача, як особа, котра здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність), але з 14.01.2019 р. припинила адвокатську діяльність, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру адвокатів. Також наказом № 34-ОД Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіоровоградській області від 07.10.2016 р. припинена дія Контракту №77 від 01.01.2016 р. про надання безоплатної правової допомоги на постійній основі. Крім того, встановалено, що з 10.10.2016 р. позивач перебуває у трудових відносинах з \~Олександрійським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що підтверджується довідкою юридичної особи (заступник начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами) . Пенсійний орган повідомив, що упродовж з 2016-2020 р.р. із заробітної плати позивача нараховувався \~та сплачувався внесок, як за найманого працівника. Як слідує з матеріалів справи позивач не звітувала до податкового органу про отримання доходу від адвокатської діяльності і 04.02.2021 р. Управління прийняло вимогу щодо адвокату [PERSON] про сплату внеску в сумі 13876,38 грн. Грошове зобов`язання нараховане станом на 31 січня 2021 р. Колегія суддів \~\~погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464), За змістом пунктів 2 та 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Згідно із п. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Статтею 7 Закону №2464-VІ визначено базу нарахування єдиного внеску. Згідно п. 2, 3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. З 01.01.2017 ФОП - платники єдиного податку та ФОП, які перебувають на загальній системі оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (частина четверта ст. 4 Закону №2464 у редакції Закону №1774-VIII). В той же час відповідо п.1 ч.1 статті 4 Закеону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що « 1. Платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами». Згідно п.1 ч.1 статті 7 Закону Укораїни «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що \~«1. Єдиний внесок нараховується: 1.для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці" , та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;…». Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач є застрахованою особою та єдиний внесок за неї нараховується та сплачується роботодавцем, в зв`язку з чим спірне рішення відповідача про нарахування позивачу недоїки зі сплати єиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 13\~ 876,38 грн - \~є протиправним. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовуюь висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ва рішення суду залишенню без змін.

Результат розгляду: denied