Рішення адміністративного суду від 2024-01-24 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся 10.04.2023 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача \~Департаменту патрульної поліції в особі полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив: - скасувати постанову серії БАБ № 710243 від 29.03.2023, складену інспектором 2 батальйону 1 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Луговським В.В., якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.; - закрити провадження по справі за відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення. Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2023 року у задоволенні позову відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач діяв правомірно, на підставі та у межах наданих повноважень при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому правомірність своїх дій відповідачем доведена в суді належними та допустимими доказами, якими підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує про відсутність правових підстав для прийняття постанови серії БАБ №710243 від 29.03.2023, складеної інспектором 2 батальйону 1 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Луговським В.В., про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження на 20.12.2023. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При вивченні письмових матеріалів справи та дослідженні доказів судом апеляційної інстанції встановлено, що докази, які стали основою для прийняття рішення судом першої інстанції, а саме відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксований процес складання протоколу ААД №138260 від 22.08.2022 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що позивачу роз`яснено суть правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, який міститься на ДВД-диску (а.с.31), є пошкодженим, що унеможливлює його відтворення для дослідження. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 року: витребувано у відповідача Департаменту патрульної поліції в особі полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надані суду першої інстанції докази вчинення позивачем [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що позивачу роз`яснено суть правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відкладено розгляд справи до 24 \~січня 2024 року. Зобов`язано витребувані документи та письмові пояснення надати на адресу Третього апеляційного адміністративного суду до 24.01.2024 року. 25.12.2023 Департаментом патрульної поліції в особі полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що до суду першої інстанції було надано відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксований процес складання протоколу ААД №138260 від 22.08.2022 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, [PERSON] був обізнаний про складання протоколу та про дату розгляду справи в суді. Зауважує, що постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні в порядку ст.311 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що інспектором 2 батальйону 1 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Луговським Віталієм Вікторовичем 29.03.2023 року винесено постанову серії БАБ №710243 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої 29.03.2023 о 13:33 годині в Покровському районі міста Кривого Рогу по вулиці Білогорська, 77 водій керував транспортним засобом ВАЗ2108, державний реєстраційний номер [NUMBER] , будучи позбавленим права керування транспортними засобами 21.12.2022 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП, якого було притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень. Позивач вважає протиправною постанову серії БАБ № 710243 від 29.03.2023 року. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: - чи було вчинено адміністративне правопорушення, - чи винна дана особа в його вчиненні, - чи підлягає вона адміністративній відповідальності, - чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, - чи заподіяно майнову шкоду, - чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином вказана норма серед іншого передбачає оцінку поліцейським, чи винна особа у вчиненні правопорушення. Водночас, при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейський надає оцінку доказам, які підтверджують факт вчинення правопорушення. Зокрема, статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. При цьому зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що докази, які стали основою для прийняття рішення судом першої інстанції, а саме відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксований процес складання протоколу ААД № 138260 від 22.08.2022 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що позивачу роз`яснено суть правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, який міститься на ДВД-диску (а.с.31), є пошкодженим, що унеможливлює його відтворення для дослідження, що і стало підставою для витребування у Департаменту патрульної поліції в особі полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції доказів вчинення позивачем [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що позивачу роз`яснено суть правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Однак, такі докази до суду апеляційної інстанції відповідачем не надані. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, що передбачені ст.251 КУпАП, матеріали справи не містять, то відповідачем не доведено обставин, що викладені в оскаржуваній постанові. На думку колегії суддів апеляційної інстанції відсутність доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення (розмова по телефону під час керування транспортним засобом) не дають підстав для підтвердження події правопорушення та \~встановлення вини особи у вчинені цього правопорушення Слід зазначити, що наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень. Зокрема, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що дає підстави для висновку, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності дій/рішень. Колегія суддів апеляційної інстанції, вказує на те, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Колегія суддів апеляційної інстанції враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна. Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, не надані такі докази і відповідачем. Оскільки не доведена вина особи на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню. В силу ч. 3 \~ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС \~не підлягають оскарженню в касаційному порядку. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted