Рішення адміністративного суду від 2023-05-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача АТ «Універсал Банк» в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: - №00166281306 від 18.09.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 15520,32 грн.; - №0166291306 від 18.09.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170,00 грн.; - № 00166321306 від 18.09.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: військовий збір в сумі 1293,36 грн. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 позовні вимоги задоволено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишено без задоволення. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі №500/181/19 залишено без змін. Головне управління ДПС у Тернопільській області 03.02.2023 подало заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №500/181/19, а підставою перегляду є постанова Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №607/17164/19. Представник позивача адвокат Гнат Н.А. направила до апеляційного суду письмові пояснення щодо заяви про перегляд за нововиявленими обставинами в яких вказує, що постанова Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №607/17164/19 не підпадає під ознаки нововиявленої обставини в розумінні статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції представник заявника Чайківська М.Я. заяву підтримала з підстав зазначених у ній, просила постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи заяви у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана заява підлягає задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір №СL 33088 від 11.04.2008. Умови договору передбачали надання кредиту за плату: 24% річних, підвищена процентна ставка у разі прострочення платежу - 72% річних; внаслідок чого, лише станом на 15.06.2009 прострочена заборгованість за кредитом становила 3791,29 доларів США, з яких 3229,29 доларів США - сума прострочених відсотків; 116,14 доларів США - сума підвищеної відсоткової ставки. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду щодо стягнення з позивача суми заборгованості. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.07.2021 у справі №607/17164/19 позов Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму боргу в розмірі 22331,86 доларів США, що еквівалентно 169976,72 грн., яка складається з: 562,83 доларів США, що еквівалентно 4283,92 грн. - сума простроченої заборгованості, 18423,60 доларів США, що еквівалентно 140229,39 грн. - сума кредиту, яка стягується достроково, 3229,29 доларів США, що еквівалентно 24579, 42 грн. - сума простроченої відсоткової ставки та 116,14 доларів США, що еквівалентно 883,99 грн. - сума підвищеної відсоткової ставки. 27.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та позивачем було укладено акт про припинення зобов`язання за кредитним договором від 11.04.2008 за № СL 33088. Згідно з даним актом сторони погодили, що станом на 27.12.2017 загальний розмір заборгованості позивача за кредитним договором перед банком становить 110033,95 доларів США. З моменту підписання даного акту, заборгованість позивача перед банком за основним договором в сумі 110033,95 доларів США буде вважатись погашеною повністю шляхом анулювання (прощення) кредитором такої заборгованості позичальнику. Підписуючи акт про припинення зобов`язань від 27.12.2017 за кредитним договором від 11.04.2008 за № СL 33088, позивач та банк дійшли згоди про те, що прощенню підлягає сума, яка обліковується як заборгованість за кредитним договором в цілому станом на 27.12.2017 в розмірі 110033,95 доларів США. Така сума вважається прощеною повністю шляхом анулювання (прощення) кредитором заборгованості позичальнику (на підставі статті 605 Цивільного кодексу України) з дотриманням черговості погашення заборгованості, як це передбачено в основному договорі, в тому числі за основною сумою кредиту - 12342,13 доларів США, за загальною сумою процентів, комісій, винагород, інших можливих плат позичальника на користь кредитора за основним договором - 976910 доларів США, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за основним договором в повному обсязі (пункт 2 акту). Банком включено та відображено прошену заборгованість виключно тільки по тілу кредиту у форму № 1 ДФ за 4 квартал 2017 року в сумі 344896,04 грн., що еквівалентно 12342,15 доларів США х 27,944567 курс Національного банку України на 27.12.2017 до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2017 року. Згідно з актом перевірки Головного управління ДФС у Тернопільській області, на підставі відомостей ДРФО ДФС про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (форма № 1 ДФ), встановлено, що [PERSON] у 2017 році отримано дохід у сумі 344896,04 грн. Як вбачається з акта перевірки, відповідно до листа Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» від 11.05.2018 №3582 ГО банком списано прострочену основну суму кредиту у 2017 році у розмірі 344896,04 грн. (що еквівалентно 12342,15 доларів США основна сума кредиту), що відображено у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма № 1ДФ) за ознакою доходу « 126» відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі ПК України), який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку у річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Податковий орган дійшов висновків про порушення позивачем: - пункту 179.1 статті 179 ПК України, а саме: неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік; - підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статей 167, 179 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага у 2017 році в сумі 62081,29 грн; - пункту 162.1 статті 162, статей 163, 168, 171, 176, підпунктів 1, 2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, внаслідок чого донараховано військовий збір за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2017 рік в сумі 1293,36 грн. На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення: - № 00166281306 від 18.09.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 15520,32 грн.; - № 0166291306 від 18.09.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 170,00 грн.; - № 00166321306 від 18.09.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: військовий збір в сумі 1293,36 грн. Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що банк здійснив переведення боргу у національну валюту, а відповідно і платежі позивачем здійснювались у національній валюті, відтак, подальше повторне переведення боргу у доларовий еквівалент та зазначення у Акті про припинення зобов`язань суми у доларах є незаконним, так як і сам Акт, адже, позивачем було сплачено суму заборгованості по кредитному договору в повному обсязі, включаючи основну суму заборгованості та суму нарахованих відсотків, пені. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області - задоволено. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 500/181/19 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. З підстав, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу було збільшено суми грошових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та з військового збору, виходив зі суми прощеного боргу, яка складалася лише із основної суми кредиту у розмірі 344896 грн. 04 коп. Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року клопотання Головного управління ДФС у Тернопільській області про заміну його правонаступником задоволено. Замінено відповідача Головне управління ДФС у Тернопільській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Тернопільській області. Касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 скасовано, а справу №500/181/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції врахував в постанові від 09 листопада 2022 року, що 27.12.2017 між ПАТ «Універсал Банк» та позивачем було укладено акт про припинення зобов`язання за кредитним договором від 11.04.2008 за № СL 33088. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17.02.2022 у справі № 607/17164/19 апеляційну скаргу - задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2021 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовну заяву до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог про визнання протиправним та скасування акту про припинення зобов`язання - задоволено. Визнано недійсним Акт про припинення зобов`язань від 27.12.2017 за кредитним договором № СL 33088 від 11 квітня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] , у судовому рішенні суду встановлено, що оскаржуваний Акт про припинення зобов`язань від 27 грудня 2017 року, за своєю правовою природою, є одностороннім правочином прощення боргу. Подаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №500/181/19, представник податкового органу вказує, що постановою Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №607/17164/19 скасовано постанову Тернопільського апеляційного суду від 17.02.2022, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.07.2021 залишено в силі. Вирішуючи дане питання, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду. З аналізу наведеної статті вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06 лютого 2018 року № 816/4947/14 та від 13 лютого 2018 року № 815/756/14. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: - існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; - на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; - істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Вищевказана правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2020 справа № 127/2-а-4944/11, постанові від 02.05.2018 справа № 303/3535/16. Колегія суддів вважає зазначити з цього приводу наступне. Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі №607/17164/19 скасовуючи постанову Тернопільського апеляційного суду від 17.02.2022, яка була врахована в постанові Восьмим апеляційним адміністративним судом як підстава для задоволення позову врахував наступне. «З метою позасудового врегулювання питання щодо сплати наявної у нього заборгованості за кредитним договором, АТ «Універсал Банк» надіслав позивачу пропозицію про прощення заборгованості за договором кредиту від 11 квітня 2008 року № CL 33088 шляхом підписання відповідного акта. \~ Відповідно до умов викладених у зазначеному акті, позивач та відповідач дійшли згоди, що анулюванню (прощенню) підлягає заборгованість позичальника перед кредитором в загальному розмірі 110033,95 дол. США, з дотриманням черговості погашення заборгованості, як це передбачено кредитним договором, в тому числі за основною сумою кредиту - 12 342,15 дол. США та загальною сумою процентів, комісій, винагород, інших можливих платежів позичальника за договором кредиту - 97 691,80 дол. США. Позичальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за основним договором у повному обсязі. Таким чином, зазначений акт є пропозицію АТ «Універсал Банк» щодо анулювання (прощення) заборгованості позивача за договором кредиту, яку банк визначив у розмірі 110 033,95 дол. США, на яку позивач погодився та підписав його без зауважень. Зазначене дає підстави для висновку, що укладений між АТ «Універсал Банк» та позивачем акт від 27 грудня 2017 року, викладений у формі двосторонньої угоди, містить підстави та умови прощення боргу на які погодилися обидві сторони, що відповідає вимогам статей 6, 627 ЦК України. Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 756/984/17. Відповідно до частини першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним з підстав вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, обов`язок доведення якого покладається на позивача. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 907/113/18). Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків. Позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що підписання ним акта про припинення зобов`язання за кредитним договором відбулося під тиском банку, а також вчинення банком протиправних дій спрямованих на спонукання його до такої згоди. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що отримавши пропозицію банку щодо можливості прощення заборгованості за основним боргом, позивач, діючи на власний розсуд, підписав акт про припинення зобов`язання за кредитним договором від 27 грудня 2017 року, у якому обумовлювалося, що відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) - 12 342.13 дол. США є доходом позивача, який йому необхідно самостійно відобразити у річній податковій декларації та сплатити податок на доходи фізичних осіб, що дає підстави для висновку про наявність у нього волевиявлення на вчинення цього правочину. Правильність нарахування АТ «Універсал Банк» заборгованості за основним боргом (кредитом), що становить - 12 342.13 дол. США, позивач не оспорював, підписуючи акт про прощення боргу був обізнаний та усвідомлював, що на зазначену суму як дохід, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України \~йому належить сплатити податок на доходи фізичних осіб. Зважаючи на наведене, а також відсутність доказів на підтвердження протиправних дій банку, направлених на спонукання позивача до підписання акта про припинення зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем порушення його прав. \~ Апеляційний суд зазначеного не врахував, неправильно застосував висновки Верховного Суду викладені у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 497/1085/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 569/22588/18, від 26 травня 2021 року у справі № 761/10758/17, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог». Вказані обставини та висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №607/17164/19 за позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог про визнання протиправним та скасування акту про припинення зобов`язання щодо недійсності Акту про припинення зобов`язань від 27 грудня 2017 року за кредитним договором № СL 33088 від 11 квітня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] . Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду. Колегія суддів дійшла висновку, що дана обставина, яка викладена в судовому рішенні є нововиявленою, оскільки має істотне значення для вирішення справи, Верховним Судом скасовано рішення суду у справі №607/17164/19 на яке апеляційний суд покликався під час ухвалення постанови від 09.11.2022 та під час ухвалення постанови суд апеляційної інстанції не мав можливості врахувати даних доводів. Згідно частини 4 статті 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Відповідно до частин 1, 2 статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала. Верховний Суд за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, приймає постанову. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі. Враховуючи викладене, заява підлягає до задоволення, а наведені в ній доводи є обґрунтовані, відповідно постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року підлягає скасуванню з прийняттям нової якою відмовити в задоволенні позову.

Результат розгляду: granted