Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом 2087-496/Л-01/8-0400/21 від 23.01.2021, щодо встановлення [PERSON] 52% для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; - визнати протиправним та скасувати рішення №912150169563 від 03.12.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при виконанні рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року справа № 160/10036/20 для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 52% з розміру зазначеного у довідці Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 № 04.2/88/20-с; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 19 лютого 2020 року провести перерахунок і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці [PERSON] в розмірі 86 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді згідно з довідкою Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 № 04.2/88/20-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди. У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 26.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 №04.2/88/20-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Проте, в перерахунку було відмовлено, в зв`язку із чим позивач звернувся з позовом до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/10036/20 від 25.09.2020 позов було задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок. При здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 №04.2/88/20-с відповідачем зменшено відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 86% до 52% суддівської винагороди. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року позовні вимоги задоволено. Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову, з підстав не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору. У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 % суддівської винагороди. Постановою Новомоскоського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/7512/15 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити нарахування і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] із розрахунку 82% грошового утримання судді на підставі подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року за №4.1-03-654/15, починаючи з 19 листопада 2015 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 у справі №160/7060/19 позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові перерахунку та виплаті [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати судді (суддівської винагороди) з 05.08.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди без обмеження його граничного розміру та виплатити різницю такого неоплаченого щомісячного грошового утримання, з урахуванням фактично проведених виплат його щомісячного довічного грошового утримання судді, з 05.08.2018. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі № 160/10036/20 позовну заяву [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене у листі від 30.06.2020 №11920-12820/Л-03/8-0400/20 про відмову [PERSON] у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, зазначеного у довідці Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 №04.2/88/20-с. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Дніпровського апеляційного суду 18.05.2020 №04.2/88/20-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 912150169563 від 03.12.2020 зменшено [PERSON] відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 86% до 52% суддівської винагороди. [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Листом №2087-496/Л-01/8-0400/21 від 23.01.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що йому здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №\~ 160/10036/20 від 25.09.2020 в розмірі 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач, не погоджуючись зі зменшенням відсотку, застосованого відповідачем при перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно приписів статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII\~ \~(далі по тексту -\~ \~Закон №1402-VIII). За змістом пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом,\~ \~Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу. Положеннями частини 1 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Відповідно до частини 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених частиною Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Частинами 4 та 5 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Частинами 1, 2\~ \~статті 135 Закону №1402-VIII\~ \~визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Положеннями частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; Поряд з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. Приписами пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень\~ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22 та 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII. Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункту 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII зі змінами. Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт четвертий частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013). Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013). Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. Згідно з частино 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Нормами статті 152 Конституції України регламентовано, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а, висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Отже, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 для всіх судді у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII. Колегія суддів зазначає, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з позицією позивача та суду першої інстанції про те, що такий перерахунок має бути здійснений, виходячи з 86% від суддівської винагороди працюючого судді. За встановленими судом обставинами справи позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII. Так, положеннями статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Проаналізувавши приписи Закону №1402-VIII, в тому числі, і положення частини 3 статті 141, колегія суддів звертає увагу на те, що з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020, Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку. При цьому, надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження, згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень. Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання, виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом. Крім того, визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80 відсотків суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень\~ \~Закону №2453-V. Таким чином, визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII передбачає єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає можливість та підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону України №1402-VIII\~ \~та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом №2453-V. Отже, для застосування розміру 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, відсутні правові підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI. Проте, з 18.02.2020, з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність. Чинним Законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного довічного грошового утримання. Неможливо використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання. Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за\~ \~Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за\~ \~Законом №2453-VI. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 620/5437/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 160/9739/20, від 11 жовтня 2021 року у справі № 160/10640/20, від 22 жовтня 2021 року № 300/530/21. За таких обставин, апеляційний суд не може погодитися з позицією позивача стосовно сталого відсоткового співвідношення вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановленого Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-V. Також суд апеляційної інстанції зазначає, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону № 1402-VIII не призводить до порушення гарантованих статтею 22 Конституції України прав позивача, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, за нормами Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений положеннями Закону № 2453-VI. Водночас безпідставним є зменшення пенсійним органом відсоткового значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання позивача до 52%. Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі повних 23 роки. Наявність у позивача стажу 23 років на посаді судді, який дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підтверджено судовим рішенням в адміністративній справі №160/7060/19, яке набрало законної сили. Відповідно до частини четвертої \~статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, стаж роботи позивача, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили \~та не підлягає доказуванню. Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 56%, а саме: 50% (20 років роботи) + 3 х 2% (за кожний повний рік роботи понад 20 років). При цьому, апеляційний суд зазначає, що для спірних правовідносин преюдиціальними є висновки суду, викладені у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року у справі № 160/7060/19, саме щодо стажу роботи, оскільки правове регулювання цього питання не змінилося. Водночас висновки суду щодо права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% суддівської винагороди не можуть бути застосовані при вирішенні спірних правовідносин, оскільки такі висновки були сформовані, як зазначалося, за іншого правового регулювання. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення.

Результат розгляду: partial