Рішення адміністративного суду від 2022-02-08 00:00:00+02

У жовтні 2016 року Підприємство звернулось до суду із позовом до Митниці, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000096/2 від 01.09.2016. На обґрунтування зазначених позовних вимог Підприємство послалося на те, що Митниці були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів, що надійшли до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України. Митниця витребувала додаткові документи, проте за результатом їх розгляду відмовила у прийнятті митної декларації. У зазначеному рішенні підставами для коригування митної вартості митним органом вказано розбіжності у поданих документах. Проте, на думку Товариства, подані ним документи є такими, що в повній мірі ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують його ціну, тобто підтверджують митну вартість зазначеного товару за ціною договору. Підприємство вказує, що приймаючи оскаржуване рішення митний орган не спростував контрактну ціну товару та не навів будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного Підприємством розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а також інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої Підприємством митної вартості товару. Розбіжності, на які посилається Митниця, не являються такими, та жодним чином не свідчать про не підтвердження Підприємством визначених ним складових митної вартості товару. Одеський окружний адміністративний суд постановою від 16.03.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017, позов задовольнив у повному обсязі: визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2016/000096/2 від 01.09.2016. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що: Підприємство для оформлення товару за першим методом (за ціною контракту) надало усі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки, та містили відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; посилання Митниці не необхідність врахування для визначення ціни товару чотирьох знаків після коми, а не двох знаків, є безпідставними, оскільки в силу положень пункту 3.1 контракту ціна на товар вказуються у доларах США згідно інвойсів, і така ціна складає конкретну суму - 44017,05 дол. США, що відповідає інформації, вказаній у вантажній митній декларації, а також інвойсі та інших документах; прайс-лист не відноситься до переліку документів, визначеному у частині другій статті 52 Митного кодексу України; інформація щодо виду, кількості та ціни імпортованого товару, зазначена у митній декларації країни відправлення, відповідає інформації, зазначеній Підприємством у вантажній митній декларації; на вимогу Митниці Підприємство надало усі витребувані додаткові документи, у тому числі їх переклад, проте Митниця безпідставно застосувала резервний метод визначення митної вартості товару та не довела неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту та необхідності визначення такої вартості за другорядним методом. Митниця оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 03.08.2017 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: надані Підприємством документи, необхідні для митного оформлення товарів, містили розбіжності, а саме: у наданих до митного оформлення рахунку-фактурі № SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 та рахунку-проформі № SH160100-LN&OL04 від 30.06.2016 ціну товару за одиницю продукції вказано на рівні чотирьох знаків після коми, разом з тим, якщо помножити ціну товару за одиницю виміру на кількість одиниць, то отримана сума відрізняється від вказаної у рахунку-фактурі № SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 та рахунку-проформі № SH160100-LN&OL04 від 30.06.2016, яка, в свою чергу, зазначається на рівні двох знаків; пакувальним листом № б/н від 24.07.2016 передбачено спеціально відведене місце для зазначення інформації про номер коносаменту та номер контейнеру, разом з тим, вказана інформація зазначена в інших місцях, при чому розмір та назва шрифту, яким зазначено номер коносаменту відрізняється від шрифту, яким заповнено пакувальний лист № б/н від 24.07.2016; у пакувальному листі № б/н від 24.07.2016 зазначено відомості про коносамент № 596935624, разом з тим до митного оформлення надано коносамент WMS 16071395 від 28.07.2016, згідно якого товар було відправлено з Китаю; у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 3101120160518140697 від 25.07.2016 зазначено інший код товару, відсутні відомості про зовнішньоекономічний контракт; на дані на вимогу Митниці декларантом додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості не усунули виявлених митним органом розбіжностей; здійснивши аналіз попередніх митних оформлень та рішень інших митних органів щодо митного оформлення подібних товарів, було з`ясовано, що на ідентичний товар наявна інша цінова інформація щодо імпортних операцій по митній декларації від 14.06.2016 № 110070002/2016/107424. Решта доводів скаржника зводиться до цитування норм Митного кодексу України. Підприємство не скористалось своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 07.02.2022 прийняв касаційну скаргу Митниці до провадження і призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 08.02.2022. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. У справі, що розглядається, суди встановили, що 28.03.2016 між Підприємством (Україна) (покупцем) та Компанією Yongkang Sanghe Radiator Co. LTD (Китай) (продавцем) був укладений контракт №28/0316-Китай, відповідно до умов якого: продавець продає, а покупець купує продукцію згідно інвойсу (рахунку-фактури) (пункт 1.1 статті 1); ціни на товар та надані послуги вказуються у дол. США згідно інвойсів (рахунків-фактур) на кожну партію товару (пункт 3.1 статті 3). 30.08.2016 Підприємством до митного оформлення був заявлений наступний товар: «Радіатори для опалення, алюмінієві, литі, неелектричні, 10-секційні: Радіатори 80 Bi-500 біметалеві, 17320 секцій (1732 шт.), торгівельна марка - Ocean, виробник - Yongkang Sanghe Radiator Co. LTD, країна виробництва - Китай (CN)», за митною декларацією № 500060006/2016/015346. Митна вартість зазначеного товару була визначена Підприємством виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом. Для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією від 30.08.2016 №500060006/2016/015346 Підприємством були надані митному органу наступні документи: міжнародна автомобільна накладна № 2408 від 29.08.2016; коносамент WMS16071395 від 28.07.2016; платіжні доручення № 18 від 15.07.2016 та № 19 від 02.08.2016; документ, що підтверджує перевезення товару № 00010 від 26.08.2016; рахунок-фактура (інвойс) SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016; пакувальний лист б/н від 24.07.2016; рахунок-проформа SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016; контракт №28/0316-Китай від 28.03.20106; договір про надання послуг митного брокера № БК/04-215 від 20.02.2015; договір транспортно-експедиторського обслуговування № 20/16 від 02.05.2016; сертифікат про походження товару форми А G163302201430151 від 09.08.2016; сертифікат якості № 06912Q12931 від 30.10.2012; судове рішення у справі адміністративної юрисдикції № 815/6630/15 від 11.04.2016; копію митної декларації країни відправлення № 3101120160518140697 від 25.07.2016. Під час здійснення Митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган дійшов висновку, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: у наданих до митного оформлення рахунку-фактурі SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 та рахунку-проформі № SH160100-LN&OL04 від 30.06.2016 ціну товару за одиницю продукції вказано на рівні чотирьох знаків після коми, разом з тим, якщо помножити ціну товару за одиницю виміру на кількість одиниць, то отримана сума відрізняється від вказаної у рахунку-фактурі № SH160100-LN&OL04 від 24.07.2016 та рахунку-проформі № SH160100-LN&OL04 від 30.06.2016, яка, в свою чергу, зазначається на рівні двох знаків; пакувальним листом № б/н від 24.07.2016 передбачене спеціально відведене місце для зазначення інформації про номер коносаменту та номер контейнеру, разом з тим, вказана інформація зазначена в інших місцях, причому розмір та назва шрифту, яким зазначено номер коносаменту, відрізняється від шрифту, яким заповнено пакувальний лист № б/н від 24.07.2016; у пакувальному листі б/н від 24.07.2016 зазначено відомості про коносамент № 596935624, разом з тим до митного оформлення надано коносамент WMS 16071395 від 28.07.2016, згідно якого товар було відправлено з Китаю; у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 3101120160518140697 від 25.07.2016 зазначено інший код товару, відсутні відомості про зовнішньоекономічний контракт. З огляду на викладене, Митниця повідомила декларанта про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: переклад копії митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. На вимогу митного органу декларантом Підприємства були надані додатково такі документи: каталоги виробника, прайс-лист виробника від 29.06.2016, інформацію біржових котировок із інтернет ресурсів стосовно цін на сталь та алюміній, переклад експортної декларації. За результатами розгляду митним органом поданих документів Підприємство отримало рішення про коригування митної вартості товару № 500060006/2016/000096/2 від 01.09.2016, згідно якого Митницею було здійснено коригування митної вартості заявленого Підприємством товару та визначено її за другорядним методом - резервним на рівні 2,02 дол. США за кг нетто (МД № 110070002/2016/107424 від 14.06.2016). У графі 33 оскаржуваного рішення Митниця також вказала, що нею було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. Метод за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів не був використаний у зв`язку з відсутністю митних оформлень ідентичних та аналогічних товарів. Метод на основі віднімання та додавання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю даних щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, якими є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що: декларант Підприємства одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як Митниця не довела, що подані Підприємством документи, а також додатково подані Підприємством документи визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, з урахуванням того, що: посилання Митниці не необхідність врахування для визначення ціни товару чотирьох знаків після коми, а не двох знаків, є безпідставними, оскільки в силу положень пункту 3.1 контракту ціна на товар вказується у доларах США згідно інвойсів, і така ціна складає конкретну суму - 44017,05 дол. США, що відповідає інформації, вказаній у вантажній митній декларації, а також інвойсі та інших документах; прайс-лист не відноситься до переліку документів, визначеному у частині другій статті 52 Митного кодексу України, з урахуванням того, що різниця в округленні становила суму 0,002 дол. США на загальній вартості партії поставленого товару; інформація щодо виду, кількості та ціни імпортованого товару, зазначена у митній декларації країни відправлення, відповідає інформації, зазначеній Підприємством у вантажній митній декларації. При цьому, Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1). Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з урахуванням того, що: відповідальність за заповнення граф, а також вибору шрифту тексту пакувального листа лежить на продавцеві (відправникові) товару; відомості про розбіжність у номері коносаменту спростовуються наданим Підприємством перекладом цього коносаменту, згідно якого номером морського коносаменту є саме WMS 16071395 від 28.07.2016, який і був наданий митному органу, тоді як 596935624 є номером контейнера/номером печатки, що прослідковується в усіх наданих Підприємством документах, зокрема, митній декларації країни відправлення, пакувальному листі, нарядом ТОВ «Бело Компані» № 148 від 05.08.2015 від ТОВ "Мерск Україна ЛТД"; матеріали справи не містять рішення Митниці про визначення іншого коду за УКТ ЗЕД щодо імпортованого Підприємством товару у відповідності до положень частини четвертої статті 69 Митного кодексу України; отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять. Таким чином, доводи Митниці, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 та ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Враховуючи зазначене, касаційна скарга Митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 - без змін.

Результат розгляду: denied