Рішення адміністративного суду від 2022-10-26 00:00:00+03

19.08.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: - зобов`язати Буринську міську раду передати земельну ділянку кадастровий номер 5920988800:05:002:0074, яка розташована за межами населеного пункту село Черепівка Сумської області у її приватну власність; - визнати дії Буринської міської ради протиправними. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона звернулась до Буринської міської ради із заявою про передачу у її власність безоплатно земельної ділянки розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер та цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Також, позивач зазначає, що її звернення стосувалося передачі земельної ділянки у власність у рамках безоплатної приватизації, натомість Буринська міська рада вийшла за рамки звернення та норми чинного законодавства надавши відмову від 09.06.2021 року № 321 у розробці проекту землеустрою, про що вона не просила у своєму зверненні. Вказану відмову вважає протиправною, зазначає, що правильним способом захисту буде зобов`язання відповідача передати земельну ділянку кадастровий номер 5920988800:05:002:0074, яка розташована за межами населеного пункту село Черепівка Сумської області у його приватну власність. Заперечуючи вимоги адміністративного позову [PERSON] , у відзиві Буринська міська рада вказує, що земельна ділянка, яка є предметом судового спору із кадастровим номером 5920988800:05:002:0074, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території колишньої Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області за межами населених пунктів є сформованою, проте, на момент звернення [PERSON] до Буринської міськової ради не перебувала у комунальній власності Буриснької міської ради. За таких обставин, міська рада на момент звернення не мала можливості розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою у законний спосіб. У зв`язку з чим, саме листом за № 323 від 09.06.2021 року [PERSON] надана відповідь з роз`ясненням, а не відмова, про те, що зазначена земельна ділянка не перебуває у комунальній власності, а тому остання має право на повторне звернення із клопотанням з долученням графічних матеріалів на іншу земельну ділянку з державною реєстрацією комунальної форми власності. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) відмовлено в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Буринської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що позивачка звернулася до Буринської міської ради із заявою про передачу у власність безоплатно земельної ділянки розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства, тобто без дотримання порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбаченого\~ \~ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України). Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову, оскільки позивачем недотримано порядку безоплатної приватизації земельної ділянки, визначеного ст. 118 ЗК України в частині отримання дозволу на розробку проекту землеустрою. Поряд із тим, суд першої інстанції не взяв до уваги витяг Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який містив всю необхідну економічну та проектну інформацію, а саме: проект, кадастровий номер та кадастровий план. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки проект землеустрою на відведння земельної ділянки існує з 05.02.2020 року, відтак посилання на ст. 118 ЗК України в частині отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, як на підставу відмови є необгрунтованим. Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Згідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності. Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин \~справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась із заявою до Буринської міської ради про передачу у власність безоплатно земельної ділянки розміром 2 га, кадастровий номер 5920988800:05:002:0074, яка розташована на теріторії Буринської міської ради, для ведення особистого селянського господарства. 09.06.2021 року начальник земельного відділу апарату виконавчого комітету Буринської міської ради І. Савчук листом № 323 на звернення [PERSON] за № 06-01/3811 від 01.06.2021 року про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га за кадастровим номером 5920988800:05:002:0074 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на теріторії Буринської міської ради повідомила [PERSON] , що Буринська міська рада не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, оскільки на даний час не зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку. Для вирішення питання порушеного у зверненні [PERSON] має право ще раз звернутися з клопотанням до Буринської міської ради та додати інші графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 8). Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. Пунктом «б» частини 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею Згідно із частиною 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Частиною 9 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 11 ст. 118 ЗК України). Пунктом «б» частини 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га. Згідно із частинами першою та другою ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Частиною 5 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Частинами дев`ятою та десятою ст. 79-1 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Колегія суддів зазначає, що Законом України від 28.04.2021 року № 1423-IX, що набрав чинності з 27.05.2021 рок, розділ X ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 яким, зокрема, встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: <\~>. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті «е» цього пункту, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених статтею 15 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності»). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані. Таким чином, з 27.05.2021 року сформовані земельні ділянки державної власності, які мають свій кадастровий номер, чіткі межі та право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Згідно із ч. 1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно із ч. 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР, \~сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закон № 280/97-ВР). Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Судом встановлено, що відповідачем, за результатом розгляду поданої позивачем заяви про передачу у власність земельної ділянки, розміром 2,0 га, кадастровий номер 5920988800:05:002:0074 (дата державної реєстрації 04.05.2020 року), що розташована на теріторії Черепівської сільської ради, Буринського району, Сумськох області, для ведення особистого селянського господарства, не прийнято взагалі жодного рішення. Таким чином, відсутність рішення відповідача про передачу у власність земельної ділянки або про відмову у її передачі у формі рішення, не зважаючи на звернення позивача [PERSON] , свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності. У постанові Верховного Суду 25.03.2020 року у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Колегія суддів зазначає, що критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд. З огляду на приписи ст. 117 ЗК України, колегія суддів надає критичну оцінку твердженням позивача про те, що земельна ділянка, яку вона бажає отримати у власність, була передана з державної власності у власність Буринської міської ради відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 58-ОТГ від 25.05.2021 року. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що з метою належного захисту прав позивача, у відповідності до положень ч. 2 ст. 11 КАС України, необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні належного розгляду заяви позивача про передачу у власність земельної ділянки, розміром 2,0 га, кадастровий номер 5920988800:05:002:0074, для ведення особистого селянського господарства та зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача і прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України. Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). \~ За наслідками розгляду апеляційної \~скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України). Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Частиною 6 ст. 139 КАС України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про часткове задоволення вимог [PERSON] , колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, приймає рішення про часткове стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Буринської міської ради на користь позивача судових витрат, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання адміністративного позову (454 грн.) та подання апеляційної скарги (681 грн.) у загальній сумі 1135 грн. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial