Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Герцаївського районного суду Чернівецької області з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №163523 від 24.05.2022 року. Рішенням \~Герцаївського районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2022 року позов задоволено. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким залишити позовну заяву без розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без участі представника відповідача, не повідомивши відповідача про дату судового засідання, що відповідно до п.3 ч.3 ст. 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. Також апелянт зазначає про пропуск \~позивачем десятиденного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст. 286 КАС України, у зв`язку з чим суд першої інстанції мав залишити позовну заяву без розгляду. \~ Сторони належним чином повідомлені про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили. З огляду на викладене, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №163523 від 24.05.2022 року, складеної поліцейським СПРР ВП №4 (м.Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшим сержантом Блищуком С.Д., застосовано до позивача [PERSON] адміністративне стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зі змісту постанови встановлено, що 24.05.2022 року о 20:05 год., керуючи т/з марки Мазда-373, д.н.з. [NUMBER] , в с.Остриця по вул.Головній, 1, [PERSON] перед поворотом завчасно не подав сигнал показниками повороту, а саме ближче 50 м до здійснення маневру, чим порушив п.п.9.4. ПДР України. Вважаючи зазначену постанову протиправною, [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що до оскаржуваної постанови не додано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження викладених в ній обставин, \~факт керування позивачем транспортним засобом 24.05.2022 року о 20:05 год. відповідачем не доведено, вина позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122КУпАП, не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню. Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне. У ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Відповідно до підпункту б пункту 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Пунктом 9.4 Правил дорожнього руху визначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути незрозумілим для інших учасників руху. Частина друга ст.122 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до\~ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Водночас, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Водночас, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. З матеріалів позовної заяви встановлено, що [PERSON] заперечує факт вчинення ним адміністративного правовопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Колегія суддів враховує, що в оскаржуваній постанові серії БАВ №163523 від 24.05.2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не зазначено докази вчинення позивачем правопорушення. Відповідачем не надано ані фотофіксації, ані відеофіксації, на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. \~ Об`єктивна сторона правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності, становить порушення користування попереджувальним сигналом покажчика повороту. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, зокрема, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, камер спостережень тощо, які б підтверджували порушення позивачем вимог п. 9.4 \~ПДР. Крім того, відповідачем не додано доказів вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення і до апеляційної скарги. В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, будь-які належні, достовірні та достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у матеріалах справи відсутні. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17. Разом з тим, за відсутності відповідних доказів суд позбавлений можливості встановити наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії \~БАВ №163523 від 24.05.2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Оцінюючи доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст. 286 КА України, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України \~позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). З матеріалів справи встановлено, що постанову серії \~БАВ №163523 від 24.05.2022 року [PERSON] отримав в день її прийняття, що підтверджується його підписом у самій постанові. Отже, останнім днем подання позовної заяви щодо оскарження цієї постанови є \~03.06.2022. Згідно з штампом відділення АТ "Укрпошти" позовну заяву [PERSON] направлено до Герцаївського районного суду Чернівецької області 03.06.2022, тобто в межах строку, визначеного ст. 286 КАС України. Відтак, доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є безпідставними. Оцінюючи доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів враховує наступне. Відповідно до матеріалів справи ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04.08.2022 відкрито провадження у справі №714/883/22 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та призначено справу до судового розгляду на 16.08.2022 о 09:30 год. Зазначену ухвалу було отримано відповідачем, про що свідчить подане останнім клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.16-17). Водночас, відповідно до ч.ч.1-2 ст. 194 КАС України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Відповідно до ч.8 ст. 205 КАС України \~про відкладення розгляду справи постановляється ухвала. Приписами ч. 3 ст. 233 КАС України передбачено, що про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до матеріалів справи судове засідання у справі, призначене на 16.08.2022, не відбулось. Однак, матеріали справи не містять процесуальних документів про вирішення клопотання відповідача про \~відкладення розгляду справи, а також не містять доказів повідомлення учасників справи про перенесення судового засідання на іншу дату, а саме - 25.08.2022. Згідно з ч.3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. Водночас, враховуючи, що під час апеляційного розгляду справи відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами правомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення серії \~БАВ №163523 від 24.05.2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів дійшла висновку про \~задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial