Рішення адміністративного суду від 2023-03-22 00:00:00+02

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала \~адміністративна справа \~№160/6/20 за позовом [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03. 2020 року по справі №160/6/20, яке набрало законної сили 24.06. 2020 року, \~позов [PERSON] задоволений, визнана протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] та \~зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01. 2017 року по 18.10. 2018 року, та середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні військової служби за період з 19.10. 2018 року по день постановлення \~судом рішення у справі. Позивачу 10.07.2020 року видано виконавчий лист. 08.11. 2022 року до суду надійшла заява представника [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/6/20 в частині правильності здійснення нарахування та виплати Військовою частиною [NUMBER] позивачу \~середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19.10.2018 року по 06.03.2020 року в порядку ст. 382 КАС України, яка обґрунтована наступним. Позивачем 31.07. 2020 року \~подано виконавчий лист до виконавчої служби, Військовою частиною [NUMBER] у межах виконавчого провадження здійснений розрахунок середнього розміру грошового забезпечення, та 09.02.2022 року позивачу виплачена сума грошового забезпечення у розмірі 7 544,54 грн. Позивач з розрахунком розміру грошового забезпечення не погодився, вважає, що відповідачем невірно розрахований \~середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19.10. 2018 року по 06.03. 2020 року, \~розмір якого, за розрахунком позивача, складає суму 362 403,15 грн. Просить суд встановити судовий контроль за виконанням \~рішення \~суду першої інстанції від 06.03.2020 року \~у справі №160/6/20, та зобов`язати відповідача у строк не більше, ніж протягом 30 (тридцяти) днів подати до суду звіт про виконання рішення суду. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 року \~\~у задоволенні заяви представника [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі відмовлено. \~ Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представником позивача подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву та встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду \~\~від 06.03.2020 року \~у справі №160/6/20. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Колегія суддів вважає підстави відмови у задоволенні заяви згідно оскаржуваної ухвали помилковими, доводи апеляційної скарги обґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. \~ Отже, судове рішення виконується безпосередньо, у разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством. Відповідно до ч.1,2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів передбачено накладення штрафу. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі і приписами ст. 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Відповідачем разом з відзивом на апеляційну скаргу надані докази перерахування позивачу грошового забезпечення у розмірі 7 544,54 грн., що підтверджено двома квитанціями на зазначену суму. В той же час в матеріалах справи відсутня належно оформлена довідка грошового забезпечення позивача , із розміру якого відповідачем здійснений розрахунок середнього розміру його грошового забезпечення за період з 19.10.2018 року по 06.03. 2020 року, внаслідок чого перевірка виконання військовою частиною рішення суду по справі №160/6/20 в частині правомірності вищезазначеного \~розрахунку \~грошового забезпечення позивача відсутня, що є підставою для задоволення заяви позивача про встановлення \~судового контролю за виконанням судового рішення. В силу викладеного суд першої інстанції дійшов помилкового \~висновку про недоведеність факту невиконання судового рішення та відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Оскільки ухвала \~\~суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального законодавства, це є підставою для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення \~від 06.03.2020 року \~у справі №160/6/20 , скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, та направлення справи для продовження розгляду.

Результат розгляду: granted