Рішення адміністративного суду від 2022-04-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 27.04.2021 року №38 «Про надання дозволу громадянину України [PERSON] на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства», яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України [PERSON] , орієнтовною площею 2,0000 га ріллі, кадастровий номер 4825181600:01:000:1707 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Козирської сільської ради (у складі Радсадівської сільської ради) Очаківського району Миколаївської області; зобов`язати Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером 4825181600:01:000:1707 в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (в межах населених пунктів). В обґрунтування позову зазначено, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, та в лютому 2021 року звернувся до сільської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га. Розглянувши клопотання, сільською радою у задоволенні вказаних вимог відмовлено, про що 27.04.2021 року прийнято рішення за №38. Акцентуючи увагу на положеннях ст. 118 Земельного кодексу України, позивач вказує, що підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Чинним земельним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від наведених положень. Посилаючись на те, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто в обов`язок суб`єкта владних повноважень покладається наведення мотивів і підстав прийняття свого рішення, позивач зазначає про невідповідність оспорюваного рішення критерію обґрунтованості, чіткості та зрозумілості. З огляду на те, що оспорюваному рішенні не досліджено обставини та факти, що мають значення для його прийняття, не наводяться правові підстави його прийняття, позивач вимушений звернутись із цим позовом і з метою захисту своїх прав та інтересів ставити питання про скасування рішення відповідача із його зобов`язанням вчинити відповідні дії в судовому порядку. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Проаналізувавши положення ст.ст. 33, 118, 121 Земельного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За висновком суду, незалежно від того, що рішення відповідача не містить мотивів його прийняття, з пояснень наданих по справі та доданих документів вбачаються підстави такої відмови, а саме вирішення власником долі зазначеної земельної ділянки на користь її передачі в оренду та включення до переліку для продажу на земельних торгах відповідно до ст. 136 Земельного кодексу України. З огляду на те, що відносно земельних ділянок, які включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, ч. 4 ст. 136 Земельного кодексу України передбачена пряма заборона відчужування, передання в заставу, надання в користування до завершення торгів, суд першої інстанції визначив позовні вимоги необґрунтованими та відсутніми підстави для їх задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що відповідно до положень ст. 118 Земельного кодексу України підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених в установленому порядку. Норми наведеної статті земельного законодавства передбачають два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення особи із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: прийняти рішення про надання дозволу або про відмову у наданні цього дозволу (якщо для цього є передбачені законом підстави). Аргументуючи правомірність своїх вимог, апелянт зазначає, що на момент звернення із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у відповідача не виникло як підстав для відмови у задоволенні вимог заявника, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, так і обставин, встановлених ст. 136 цього Кодексу, і таких не наведено відповідачем у своєму рішенні. У відзиві на апеляційну скаргу Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 23.02.2021 року [PERSON] подав до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області клопотання, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером 4825181600:01:000:1707 в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району. До клопотання позивач додав: графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельної ділянки, передбаченої до виділення у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області; засвідчену копію паспорта громадянина України; засвідчену копію ідентифікаційного коду; засвідчену копію пенсійного посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи. Листом від 19.03.2021 року №К-40-02-26-21 Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області повідомила, що подана позивачем заява буде розглянута на пленарному засіданні сільської ради. Листом від 19.04.2021 року №К-40-02-26-21 Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області повідомила, що подана позивачем заява буде розглянута на пленарному засіданні сільської ради. 27.04.2021 року Радсадівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області прийнято рішення за №31 «Про включення в перелік земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди яких виставляється на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами на території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області». Цим рішенням включено до переліку земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди яких виставляється на земельних торгах у формі аукціону окремим лотом на території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, згідно додатку. Надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, згідно з додатком. Доручено голові конкурсної комісії з відбору виконавців робіт із землеустрою та проведення земельних торгів визначити виконавця робіт з підготовки лотів до продажу та проведення земельних торгів. У Додатку до рішення від 27.04.2021 року №31 визначено відповідну земельну ділянку: за місце розташуванням - Козирська сільська рада (в складі Радсадівської сільської ради); площа - 11,24 га; вид земельних угідь - рілля; кадастровий номер земельної ділянки - 4825181600:01:000:1707; цільове призначення земельної ділянки - 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Рішенням Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 27.04.2021 року №38, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26, п.п. 8, 9 п. «б» ч. 1 ст. 33 та ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12. 22, 33, 118, 121, 122, 123, 134 Земельного кодексу України, Закону України «Про особисте селянське господарство», за результатом розгляду заяви громадянина України [PERSON] від 23.02.2021 року №К-40-02-26-21, відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га ріллі, кадастровий номер 4825181600:01:000:1707 для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ 01.03) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Козирської сільської ради (у складі Радсадівської сільської ради ) Очаківського району Миколаївської області. Також, 02.07.2021 року Радсадівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області прийнято рішення за №10, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу права оренди на земельних торгах, площею 11,2369 га (кадастровий номер 4825181600:01:000:1707), яка розташована в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (за межами населеного пункту), за рахунок земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам 16.00), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код класифікації видів цільового призначення земель - 01.01.). Вирішено продати право оренди строком на 7 років на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності на земельних торгах, яка розташована в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01.), що площею 11,2369 га (кадастровий номер 4825181600:01:000:1707), нормативна грошова оцінка за станом на 01.01.2021 року - 174 959,29 грн. Встановити стартову ціну лота у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки - 17 495,93 грн. (стартовий розмір річної орендної плати) та крок аукціону - 87,48 грн. (0,5% від стартового розміру річної орендної плати). Сільському голові забезпечити передачу документів і матеріалів для формування лоту виконавцю земельних торгів, забезпечити підписання протоколів земельних торгів та укладення договорів оренди на земельні ділянки. Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За правилами п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектарів. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Водночас, за правилами ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 вказаної статті Земельного кодексу України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Слід враховувати, що відповідно до ч. 3 ст. 135 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів. Згідно із ч. 4 ст. 135 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах; г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги. Частинами 1, 2 ст. 136 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 136 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів. Аналіз наведених норм показав, що на конкурентних засадах, крім випадків, передбачених законом, підлягають продажу як землі державної/комунальної власності так і окремі права на них. Ініціювати продаж земельних ділянок наділені правом власники - відповідні фізичні або юридичні особи чи орган виконавчої влади, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів. Проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів із визначенням, зокрема, переліку земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, а також місця розташування земельних ділянок, цільового призначення, площі, кадастрового номеру тощо. Отже, земельні торги включають в себе певну послідовність дій організатора продажу земельної ділянки, у тому числі шляхом добору земельної ділянки для продажу та підготовки лотів для продажу земельної ділянки державної/комунальної власності. Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення комунальної власності є організатором земельних торгів та наділене повноваженнями визначати перелік земельних ділянок та/або прав на них, які виставляються на земельні торги. Одночасно під час вирішення цієї справи важливо враховувати те, що відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Наведені правові норми свідчать про те, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатом розгляду якої уповноважений орган приймає одне із відповідних рішень. При цьому, земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Отже, у цих правилах земельного законодавства наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом та підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Під час вирішення справи, апеляційний суд враховує, що за визначенням, наведеним у ст. 4 КАС України, індивідуальний акт є актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень, виданим (прийнятим) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Приймаючи рішення, відповідний орган повинен навести усі підстави його прийняття. Не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на відсутність у ньому належних мотивів та підстав прийняття. Виходячи з обставин справи, апеляційний суд враховує, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, та виконав вимоги ч. 6 ст. 118 цього Кодексу, подавши на розгляд сільській раді клопотання про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою разом із графічними матеріалами, із зазначенням розміру бажаної земельної ділянки та місця її розташування. Відповідачем вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України не виконано, розгляд клопотання у встановлений строк не здійснено. При цьому, приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідачем не наведено обставин, які перешкоджають задоволенню поданого на розгляд сільської ради клопотання на момент звернення позивача та у визначений строк. Підстави, за яких позивачу відмовлено у задоволенні клопотання, вичерпний перелік яких закріплений земельним законодавством, у рішенні не обґрунтовано, у тому числі із посиланням на відповідні докази. Враховуючи викладене, оскільки за змістом оспорюваного рішення не можливо встановити підстави його прийняття та мотиви відмови у задоволенні клопотання з урахуванням обставин, які мали місце на момент звернення позивача та протягом установленого для його розгляду строку, колегія суддів із обґрунтованістю та правомірністю рішення суб`єкта владних повноважень погодитись не може. Виходячи з обставин, що склались у цій справі, оскільки в оспорюваному рішенні відсутні мотиви вирішення представлено позивачем на розгляд сільської ради питання по суті, на переконання апеляційного суду, належним та ефективним захистом порушених прав та інтересів позивача є саме висновок суду про зобов`язання відповідача повторно вирішити в установленому порядку подане клопотання позивача. З огляду на наведене, оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: partial