Рішення адміністративного суду від 2024-04-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пономарьової К.В. від 15.08.2023 року ВП № 68017386 про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ \~ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 2\~ \~\~ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено, що \~відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №240/6123/18 позов [PERSON] задоволено, визнано протиправною бездіяльність Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до ненарахування та невиплати з 17.07.2018 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Одночасно зобов`язано Овруцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 17.07.2018 нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітній платі, визначеній законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Рішення \~набрала законної сили та Житомирським окружним адміністративним судом 30.08.2021 видано виконавчий лист. На підставі заяви [PERSON] 29.12.2021 було відкрито виконавче провадження ВП № 68017386 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №240/6123/18. 12.01.2022 від боржника надійшло повідомлення про виконання судового рішення та надано копію розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі [PERSON] .. З наданого розрахунку від 26.02.2023 року встановлено, що позивачу виплачується пенсія в максимальному розмірі в сумі 20930,00грн. Відповідача було повідомлено, що рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. 02.08.2023 від боржника надійшло повідомлення про виплату позивачу заборгованості в сумі 319581,55 грн. на виконання вказаного судового рішення. На підставі отриманого від боржника повідомлення державним виконавцем 15.08.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з якою позивач не погоджується, вважає її протиправною, винесеною із порушенням положень Закону №1404-VIII та такою, що підлягає скасуванню. Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII). Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Відповідно до положень пункту першого частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII). Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII. Отже, чинним законодавством визначено порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Водночас, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно з статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Крім того, розглядаючи спірні правовідносини про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, колегія суддів враховує, що Законом України № 1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені названим Законом заходи в межах встановлених повноважень. Пунктом 9 частини 1 ст. 39 Закону №1404-VIII \~визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови виконавче провадження закрито у зв`язку з повним виконанням рішення суду. Разом з тим, з доводів позовної заяви та апеляційної скарги встановлено, що \~у 2022 році \~ГУ ПФУ в Житомирській області визначено розмір доплати до пенсії з розрахунку 6500 грн * 2. Проте, відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 01 жовтня 2022 року мінімальна заробітна плата становить 6700 грн та статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року 6700 грн. Отже, позивач вважає, що ГУ ПФУ в Житомирській області неправильно розраховувало та виплачувало [PERSON] \~доплату до пенсії на виконання рішення суду з 01 жовтня 2022. Так, відповідно до \~18 Закону України "Про виконавче провадження" \~виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, \~з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Колегія суддів також зазначає, що державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, повинен \~пересвідчитися не тільки у проведенні виплати заборгованості по нарахованій доплаті до пенсії на виконання рішення суду, а й у правильності виконання рішення суду в частині проведення нарахування та виплати такої доплати у розмірі, визначеному у рішенні суду, на час закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, на дату винесення оскаржувана постанова, якою закрито виконавче провадження, була прийнята відповідачем без повного та всебічного встановлення обставин виконання боржником судового рішення в межах змісту його резолютивної частини, \~а також вжиття заходів щодо роз`яснення висновків суду. З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення. Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження від 15 серпня 2023 року ВП №68017386 є протиправною і підлягає скасуванню. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи З урахуванням вищезазначеного, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted