Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У листопаді 2021 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати дії відповідача щодо виплати йому пенсії внаслідок професійного захворювання з обмеженням її розміру у 200 грн. протиправними; зобов`язати відповідача виплатити йому пенсію по інвалідності від професійного захворювання без обмеження розміром мінімальної пенсії, визначеної згідно і постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», із застосуванням мінімального розміру пенсії, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме в розмірі, визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з часу призначення пенсії по 01.10.2017 року з урахуванням різниці, що вже виплачена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року позовні вимоги задоволено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. \~Апелянт вказував, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення. Апелянт вказував, що відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Апелянт вказував, що при вирішенні питання щодо строку звернення до суду слід керувати правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 804/4217/18. 24.12.2020 року Великою Палатою Верховного Суду розглянуто справу № 510/1286/16-а, провадження № 11-345апп19 та прийнято постанову, якою вказано про застосування ст. 122 КАС України. \~По суті позовних вимог, ГУ ПФУ в Запорізькій області вказувало, що пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та механізм призначення пенсії не визначено, відтак пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначаються відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», де визначено, розмір пенсії по інвалідності. Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 Закону, чотирьох мінімальних пенсій за віком. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 року №544 передбачено, що з метою поліпшення матеріального становища пенсіонерів Кабінет Міністрів України постановив збільшити мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, до 50 гривень включно, максимальний розмір трудових пенсій за віком: до 200 гривень, включно для категорій працівників, визначених згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею \~14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до 150 гривень включно - для інших категорій працівників. Збільшення мінімального розміру пенсій, передбачене цим пунктом, не застосовується для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій. Позивачу пенсія по інвалідності від професійного захворювання призначена відповідно до Закону №1788 з урахуванням положень постанови КМУ №544, яка є чинною. Апелянт вказував, що законодавством розмежовано поняття пенсійні виплати від інших соціальних виплат (допомоги, доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат), виходячи з того, за рахунок яких коштів вони виплачуються, відповідно, від цього залежить, який орган є відповідальним за виплату. Апелянт вказував, що судом першої інстанції не враховано, що УПФУ виплачувало пенсію на підставі постанови КМУ №544 з обмеженням у розмірі до 200,00 грн, а відтак позивачу призначена та виплачуються щомісячно державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Позивач отримував пенсійні виплати у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується довідкою №53 від 08.04.2021 року. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсії по інвалідності призначаються в розмірах: інвалідам I групи - 70 процентів; інвалідам II групи - 60 процентів; інвалідам III групи - 40 процентів заробітку. Якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи. Мінімальний розмір пенсії встановлюється на рівні соціальної пенсії по відповідній групі інвалідності. Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених\~ \~пунктом «а» статті 13\~ \~і\~ \~статтею 14\~ \~Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком, пенсії інвалідам внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання обчислюються із середнього заробітку на підприємстві для даної професії. У постанові Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій» зазначено: Збільшити: а) мінімальний розмір \~\~\~пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, до 50 гривень включно; б) максимальний розмір трудових пенсій за віком: до 200 гривень включно для категорій працівників, визначених згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; до 150 гривень включно - для інших категорій працівників. Збільшення мінімального розміру пенсій, передбачене цим пунктом, не застосовується для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій. Суд першої інстанції вказував, що з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами, Закон України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року набрав чинності 01.01.2004 року та має вищу юридичну силу в порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року № 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій». Пенсійним органом невірно виплачувалась позивачу пенсія по інвалідності від професійного захворювання з обмеженням у сумі 200 грн. 00 коп. з часу призначення пенсії по 01.10.2017 року. Суд першої інстанції вказував, що не існує строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області та з 31.05.2011 року отримує пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання; відповідно до протоколу №3469 від 08.06.2011 року розмір пенсії розраховано у сумі 764 грн. Відповідно до розпорядження Головного управління ПФУ в Запорізькій області №183825 від 03.05.2017 року розмір пенсії становив 1312 грн. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №53 від 08.04.2021 року, з травня 2011 року по вересень 2017 року [PERSON] отримав пенсії в загальному розмірі 74241,64 грн., а саме: травень 2011 року - 24,64 грн.; з червня по вересень 2011 року 764 грн. щомісячно; жовтень 2011 року - 784 грн.; листопад 2011 року - 784 грн.; грудень 2011 року - 800 грн.; з січня по березень 2012 року 822 грн. щомісячно; з квітня по червень 2012 року - 838 грн. щомісячно; з липня по вересень 2012 року - 844 грн. щомісячно; жовтень 2012 року - 856 грн.; листопад 2012 року - 856 грн.; грудень 2012 року - 884 грн.; з січня по листопад 2013 року - 894 грн. щомісячно; з грудня 2013 року по листопад 2015 року - 949 грн. щомісячно; з грудня 2015 року по квітень 2016 року - 1074 грн. щомісячно; з травня по листопад 2016 року - 1130 грн. щомісячно; з грудня 2016 року по квітень 2017 року - 1247 грн. щомісячно; з травня по вересень 2017 року - 1312 грн. щомісячно. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.08.2018 року №923030183825 пенсія [PERSON] була перерахована і станом на 23.11.2017 року по 01.07.2018 року становила 4140,39 грн. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.03.2021 року №923030183825 пенсія [PERSON] була перерахована і станом на 10.03.2021 року по 01.12.2021 року становила 11397,59 грн. Отже, матеріалами встановлено, що у вересні 2017 року включно [PERSON] одержав пенсію 1312 грн., а вже у листопаді 2017 року після перерахунку пенсії одержав 4140,39 грн. і продовжував таку пенсію одержувати до 01.07.2018 року, після перерахунку у березні 2021 року [PERSON] одержував пенсію 11397,59 грн. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.09.2022 року зобов`язано [PERSON] надати докази та пояснення щодо поважності пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за захистом своїх прав та інтересів з урахуванням висновків суду. Від [PERSON] надійшли пояснення без відповідних доказів та вказано, що про порушене право на належний розмір пенсії дізнався після консультацій з адвокатом у 2021 році. Судом встановлено, що з листопада 2017 року [PERSON] був обізнаний про суттєве підвищення розміру своєї пенсії, однак, лише у листопаді 2021 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій пенсійного органу щодо виплати йому пенсії внаслідок професійного захворювання з обмеженням її розміру у 200 грн. незаконними та зобов`язання виплатити йому вказану пенсію без обмеження з часу призначення по 01.10.2017 року. Пропущений строк звернення до суду вважав поважним у зв`язку з тим, що у квітні 2021 року одержав консультацію адвоката про незаконність дій пенсійного органу, та адвокат лише у квітні 2021 року звернувся з адвокатським запитом до пенсійного органу з питання виплати [PERSON] пенсії. Згідно ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в таких розмірах: інвалідам I групи - 70 процентів; інвалідам II групи - 60 процентів; інвалідам III групи - 40 процентів заробітку (стаття 64). Якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи. Мінімальний розмір пенсії встановлюється на рівні соціальної пенсії по відповідній групі інвалідності (стаття 94). Мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також громадянам, яких необгрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов`язана з репресіями, встановлюється: інвалідам I та II груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком; інвалідам III групи - у розмірі півтори мінімальних пенсії за віком. Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених\~ пунктом «а» статті 13\~ і\~ статтею 14\~ цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком. Пенсії інвалідам внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання обчислюються із середнього заробітку на підприємстві для даної професії. Відповідно до\~ ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Не обмежуються строком спори щодо нарахованих, однак не отриманих з вини суб`єкта владних повноважень коштів. Згідно частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 5\~ КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату пенсії (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. У випадку правовідносин щодо отримання [PERSON] належного розміру пенсії по інвалідності з 01.10.2012 року, такі виникли 01.10.2017 року. Про розмір виплаченої пенсії дізнався після виплати пенсії за жовтень, листопад 2017 року і далі помісячно до дати проведеного перерахунку 16.08.2018 року. \~Встановлено, що пенсія по інвалідності призначена [PERSON] 31.05.2011 року, перерахунок пенсії відбувався 03.05.2017 року, 08.06.2018 року, 12.03.2021 року. Про зміни у розмірі пенсії по інвалідності [PERSON] дізнався отримуючи її. Пенсія особи, як єдине джерело доходу є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. [PERSON] як позивач, який вважає, що його право порушене, мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів йому нараховується пенсія. Не був обмежений у діях звернутись з заявою чи запитом до органу Пенсійного фонду з метою дізнатись про порядок обрахунку його пенсії у 2017, 2018, 2019, 2020 роках. З позовом [PERSON] звернулась до суду 02.11.2021 року та просив суд зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити йому пенсію по інвалідності від професійного захворювання без обмеження розміром мінімальної пенсії, визначеної згідно і постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», із застосуванням мінімального розміру пенсії, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме в розмірі, визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з часу призначення пенсії по 01.10.2017 року з урахуванням різниці, що вже виплачена. Тобто позовні вимоги стосуються періоду отримання пенсії на його думку у зменшеному, неналежному розмірі з 01.10.2017 року. [PERSON] вказує, що про порушене права неналежного розмірі виплати пенсії по інвалідності дізнався з відповіді ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.04.2021 року на адвокатський запит. Суд першої інстанції розглянув питання строку звернення до суду з позовною заявою та визнав строк звернення до суду з позовом не порушеним, вказував, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певним строком є неприпустимим. \~ У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Запровадження строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011\~ визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі\~ \~\~№ 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення ухвалене або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі\~ \~\~№ 510/1286/16-а наголошувала, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. У постанові від 09.02.2022 року у справі № 460/8776/20 Верховний Суд вказував, що застосування строку звернення до суду, передбаченого\~ статтею 122 КАС України\~ у спорах цієї категорії: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений\~ законом\~ строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. А отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. Суд вказує, що листом від 09.04.2021 року ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило адвокату за дорученням [PERSON] про порядок нарахування пенсії по інвалідності, її розмір та про нормативні акти на підставі яких пенсія виплачується. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року у справі\~ \~\~\~\~№ 240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений\~ законом\~ строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. [PERSON] не надав доказів неможливості звернення до суду з позовом раніше, у встановлений законодавством строк, не наводить безпереборні підстави, які завадили звернутись до суду з позовом у строк. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббінгс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45). У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними. Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням. В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Для застосування положення ст. 46 \~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ щодо виплати нарахованої пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком, сума пенсії має бути нарахована пенсійним органом та ця сума має бути не виплачена саме з вини держави в особі пенсійного органу. Норма ст. 46 \~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не застосовується у спорах щодо перерахунку пенсії або спорах про визначення розміру недотриманої пенсії. При вирішенні питання щодо строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції правими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 30.09.2022 року у справі №140/16998/21, від 28.09.2022 року у справі № 184/886/17, від 01.06.2022 року у справі № 640/4086/20, від 31.05.2022 року у справі №211/3239/16-а, від 02.12.2021 року у справі №466/6966/17, від 18.11.2021 року у справі № 460/4955/20, від 10.11.2021 року у справі № 460/2983/21, від 03.11.2021 року у справі №240/8934/19, від 03.09.2021 року у справі №460/1904/19, від 18.08.2021 року у справі №620/1033/19, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює\~ \~\~момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. Відповідно до частин 3, 4 ст. 123 КАС України \~\~якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відповідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно\~ статтями 238,\~ 240\~ цього Кодексу. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами\~ третьою\~ та\~ четвертою\~ статті 123 цього Кодексу. Строк звернення до суду з позовною заявою є порушеним з неповажних причин, з огляду на те, що позивач не довів звернення з даним позовом в межах шестимісячного строку. Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивачем не доведено поважність пропуску такого строку. Позивача окрім пояснень щодо підстав порушення строку звернення до суду було зобов`язано також надати підтверджуючі докази. Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду має бути законним та обґрунтованим, не може бути прийнятим на припущеннях. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду слід скасувати, позовну заяву залишити без розгляду.

Результат розгляду: partial