Рішення адміністративного суду від 2022-09-19 00:00:00+03

В листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, в якому просив: - визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС), викладену у Листі від 18.10.2021 року №15-185/123/05/12-21, який надійшов від Голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернівецькій області; - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років (стажу служби) в ОВС (міліції), стаж (період) служби в ДСБЕЗ з розрахунку один місяць служби за півтора місяця; - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років (стажу служби) в ОВС (міліції), стаж (період) служби в БОЗ з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби; - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років (стажу служби) в ОВС (міліції), час проходження (період) служби, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з розрахунку один місяць служби за три місяці; - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України видати наказ, яким визначити (розрахувати) [PERSON] вислугу років (стаж служби) в ОВС (міліції) станом на дату його звільнення зі служби в ОВС (міліції) - 06 листопада 2016 року, зараховуючи (враховуючи) стаж (період) служби в ДСБЕЗ з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, стаж (період) служби в БОЗ з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, час проходження (період) служби, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з розрахунку один місяць служби за три місяці, згідно норм, вимог та розрахунків визначених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та Положенням про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, затвердженим Постановою Верховної ради України від 16.12.1993 № 3720-ХП. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління МВС України в Чернівецькій області, викладену в листі від 18.10.2021 року №В-185/123/05/12-21. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років в ОВС, період служби в ДСБЕЗ з розрахунку один місяць служби за півтора місяця. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років в ОВС період служби в БОЗ з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років в ОВС, час проходження служби, протягом якого [PERSON] брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з розрахунку один місяць служби за три місяці. В подальшому представником позивача подано до Чернівецького окружного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив вирішити питання стосовно позовних вимогах, а саме : - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України видати наказ, яким визначити (розрахувати) [PERSON] \~вислугу років (стаж служби) в ОВС (міліції) станом на дату його звільнення зі служби в ОВС (міліції) - 06 листопада 2016 року, зараховуючи (враховуючи) стаж (період) служби в ДСБЕЗ з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, стаж (період) служби в БОЗ з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, час проходження (період) служби, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з розрахунку один місяць служби за три місяці, згідно норм, вимог та розрахунків визначених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та Положенням про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, затвердженим Постановою Верховної ради України від 16.12.1993 № 3720-ХII. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року в задоволенні заяви позивача про винесенні додаткового судового рішення відмовлено. Не погодившись з прийнятою ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 вересня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Апелянт посилається на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції не вирішив питання щодо зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України видати наказ, яким визначити (розрахувати) [PERSON] вислугу років (стаж служби) в ОВС (міліції) станом на дату його звільнення зі служби в ОВС (міліції) - 06 листопада 2016 року, зараховуючи (враховуючи) стаж (період) служби в ДСБЕЗ з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, стаж (період) служби в БОЗ з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, час проходження (період) служби, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з розрахунку один місяць служби за три місяці, згідно норм, вимог та розрахунків визначених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та Положенням про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, затвердженим Постановою Верховної ради України від 16.12.1993 № 3720-ХII суд зазначає наступне. Разом з тим, як зазначалось в мотивувальній частині рішення суд прийшов до висновку про визнання протиправною відмови Управління МВС України в Чернівецькій області, яка викладена в листі від 18.10.2021 року №В-185/123/05/12-21; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років в ОВС, період служби в ДСБЕЗ з розрахунку один місяць служби за півтора місяця; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років в ОВС період служби в БОЗ з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України зарахувати [PERSON] , до вислуги років в ОВС, час проходження служби, протягом якого [PERSON] брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з розрахунку один місяць служби за три місяці є ефективним та достатнім способом захисту порушеного права позивача. При цьому, суд звертав увагу, що пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб". Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied