Рішення адміністративного суду від 2023-08-10 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8179,00 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. \~ Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Вказане підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 10.12.2002. У 2022 році [PERSON] отримав щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 1491,00 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом № 13719-13121/Г-02/8-0800/22 від 14.12.2022 надало відповідь на звернення [PERSON] та повідомило, що допомогу було сплачено в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року, як учаснику бойових дій, у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. \~ [PERSON] вважає, що відмова органу Пенсійного фонду суперечить положенням Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV доповнено статтю 12 Закону № 3551-XII частиною 4 в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком». Пунктом 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст вказаної вище статті Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені пунктом 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними. Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 12 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України. Згідно з підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Таким чином на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 відновлено дію статті 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Кабінет Міністрів України постановою «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 540 від 07.05.2022 установив, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році учасникам бойових дій виплачується в розмірі 1491,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином на час виплати [PERSON] у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова КМУ № 540. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 13 червня 2023 року в адміністративній справі № 560/8064/22 зазначила, що висновки, викладені в\~ \~\~раніше ухваленій постанові\~ \~\~Верховного Суду у складі колегії суддів цієї самої палати від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22 щодо правомірності нарахування та виплатити щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком № 540, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні, а відтак вважає за необхідне відступити від його висновків щодо застосування положень статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у подібних правовідносинах, та дійшла висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах в такий спосіб: 1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей; (2)\~ \~\~Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону № 3551-ХІІ; (3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону\~ № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів\~ \~\~соціальних гарантій; (4) Уряд в додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи 4421 гривня, II групи 3906 гривень, III групи 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році; (5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах: I\~ \~\~групи\~ \~\~\~ \~\~десять мінімальних пенсій за віком; II групи вісім мінімальних\~ \~\~пенсій за віком; III групи сім мінімальних пенсій за віком. Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, Судова палата виходила з того, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин. Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з \~неправильним застосуванням норм матеріального права. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом\~ \~статті 134 КАС України\~ \~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3-6\~ \~статті 134 КАС України\~ \~для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин 7, 9\~ \~статті 139 КАС України\~ \~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору № 71/ш про надання правничої допомоги від 16.11.2022; копію акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт від 16.11.2022 від 21.11.2022; копію квитанції № 1 про сплату послуг у наданні правової допомоги від 21.11.2022; копію розрахунку витрат на правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги № 71/ш від 16.11.2022. Згідно з розрахунком витрат на правову допомогу загальна сума понесених позивачем витрат складає 5000,00 грн. \~ Надаючи оцінку акту прийому-передачі виконаних робіт, судом апеляційної інстанції встановлено, що адвокатом Плужником Максимом Валерійовичем надано наступні послуги: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Консультація з питання стягнення у судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій 400,00 грн. 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Складання адміністративного позову про стягнення у судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій 2600 грн. 3.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правове супроводження ведення справи щодо стягнення у судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій 2000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що послуга № 1 консультація з питання стягнення в судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, не може вважатися правовою допомогою, пов`язаною з розглядом справи. Така консультація є загальною послугою адвоката на первинне звернення особи, яка оплачується окремо, оскільки надання консультації з правових питань не завжди є наслідком звернення до суду. Тільки після консультації особа приймає рішення щодо укладання відповідного договору з адвокатом, в якому узгоджується гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта. До моменту укладання відповідного договору особа не набуває статусу клієнта, а адвокат не набуває статусу представника такої особи. Таким чином, включена до акту виконаних робіт послуга консультація з питання стягнення у судовому порядку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, не пов`язана з розглядом адміністративної справи № 280/68/23, а тому сума витрат за цю послугу не підлягають розподілу. Також, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що є незрозумілою послуга щодо правового супроводження введення справи, адже матеріалами справи підтверджується, що окрім адміністративного позову адвокатом не подавалось інших процесуальних документів, зокрема, відповіді на відзив, додаткових пояснень заяв, клопотань тощо. Більш того, в позовній заяві адвокатом заявлено прохання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому суд не вважає підтвердженими витрати на здійснення адвокатом правового супроводження введення даної справи. Також суд апеляційної інстанції враховує незначну складність цієї справи та сталу судову практику щодо розгляду подібних спорів. Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що загальна сума витрат, яка підлягає відшкодуванню, становить 1500,00 грн.

Результат розгляду: partial