Рішення адміністративного суду від 2022-02-08 00:00:00+02

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (далі - ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ») про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017, що зареєстрований в реєстрі за №25416, відповідно до якого із [PERSON] стягнуто заборгованість за Кредитним договором №571/22-3/1-Т331 від 09.06.2008 у розмірі 370 941,85 грн. В обґрунтування заяви зазначено, що 10.02.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі за текстом - Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (надалі за текстом - Новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б\\Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими Кредитним договором №571/22-3/1-Т331 від 09.06.2008, перейшло до ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (Новий кредитор). Відповідно до пункту 2.3 Договору факторингу право грошової вимоги вважаються відступленими Факторові з моменту отримання Клієнтом у повному обсязі грошових коштів згідно з пунктом 3.2.1 цього Договору у розмірі 12 268 500 грн. До Фактора переходить право грошової вимоги в обсязі і на умовах, що існують на дату укладення цього Договору (зазначені в Додатку № 1 до цього Договору). Додаткового оформлення відступлення прав грошової вимоги не вимагається. Згідно з платіжним дорученням № 44 від 20.02.2020 ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» перерахувало на рахунок ТОВ «Кредитні ініціативи» кошти в розмірі 12 268 500,00 грн.. Таким чином, ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» є правонаступником сторони стягувана ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому написі, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017, що зареєстрований в реєстрі за №25416 відповідно до якого із [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №571/22-3/1-Т331 від 09.06.2008 у розмірі 370941,85 грн.. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 вересня 2020 р. замінено сторону (стягувача) у виконавчому написі, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25416, відповідно до якого із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №571/22-3/1-Т331 від 09.06.2008р. у розмірі 370 941, 85 грн, а саме: замінено сторону (стягувача) на Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (код ЄДРПОУ 42714762, місцезнаходження: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 19, оф. 115). Не погодившись із судовим рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що за приписами статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. На час звернення до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі нотаріуса не існувало виконавчого провадження. Крім того, відносини які склалися між сторонами є цивільними і не можуть бути вирішені в межах публічних правовідносин. Окрім того, вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. №25416 від 31.10.2017р. є нікчемним. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25416, відповідно до якого із [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №571/22-3/1-Т331 від 09.06.2008р. у розмірі 370941, 85 грн. (а.с. 13). Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи договір про відступлення прав вимоги від 10.02.2020р. №Б\\Н, підтверджують, що ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» набуло права стягувача з кредитним договором №571/22-3/1-Т331 від 09.06.2008р., що, відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для заміни стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 31.10.2017р., зареєстрований в реєстрі за №25416. Суд апеляційної інстанції не може погодитись з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За приписами частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема,: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 3) виконавчих написів нотаріусів. Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Частиною п`ятою статті 15 Закону №1404-VIII визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Відповідно до частини першої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Частина перша статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. За приписами частин першої та четвертої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції. Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону №1404-VIII, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом і процедурою видання, а отже, положення частини четвертої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі №420/2141/20 та від 27 січня 2021 року у справі №ЗВ/380/22/20, від 28 січня 2021 року у справі № 824/387/20-а. З урахуванням викладеного вимоги про заміну сторони у виконавчому написі до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України є передчасними, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено заяву. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied