Рішення адміністративного суду від 2022-04-14 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Волинській області звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК-2020» в якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «ЛІК-2020» на підставі рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.07.2021. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми процесуального права, а висновки суду невідповідають обставинам справи, просить скасувати таке рішення та прийняти нове про задоволення позову. В апеляційній скарзі зазначає, що на підставі 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 200.11 статті 200 ПК України Головним управлінням ДПС у Волинській області були видані накази від 15.03.2021 № 903, від 30.03.2021 № 1042, від 12.07.2021 № 2056 «Про проведення відповідно до п. п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЛІК-2020» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року, лютий 2021, травень 2021 від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. З метою вручення копії наказу від 15.03.2021 № 903 та ознайомлення з направленнями на перевірку від 16.03.2021 № 859, № 860 щодо проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «ЛІК-2020» працівниками управління податкового аудиту ГУ ДПС у Волинській області здійснено виїзди 16.03.20211, 18.03.2021, 19.03.2021 за юридичною адресою ТОВ «ЛІК-2020»: м. Луцьк, вул. Карбишева, буд.1. При прибутті 16.03.2021 встановлено, що за відповідною адресою знаходиться офіс підприємства ТОВ «ЛІК-2020», на вхідних дверях офісу вказана інформація про дистанційну роботу підприємства. ( акт від 16.03.2021 № 235/07-02/43569316) За номером телефону, вказаним у реєстраційних даних підприємства керівник [PERSON] повідомив про те, що він перебуває у відрядженні, а підприємство, у зв`язку з посиленням карантинних заходів працює дистанційно. Менеджер підприємства повідомила про надіслання на офіційну електронну адресу ТУ ДПС у Волинській області наказу щодо відрядження керівника. З метою вручення копії наказів від 30.03.2021 № 1042, від 12.07.2021 № 2056 та ознайомлення з направленнями на перевірку від 30.03.2021 № 1042, 1043 щодо проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «ЛІК-2020» працівниками управління податкового аудиту ТУ ДПС у Волинській області здійснено виїзди 31.03.2021, 01.04.2021, 02.04.2021, 05.04.2021, 06.04.2021 за юридичною адресою ТОВ «ЛІК-2020»: м. Луцьк, вул. Карбишева, буд.1 При прибутті 13.07.2021 встановлено відсутність платника податку за юридичною адресою, про складено відповідні акти про неможливість проведення перевірки, у зв`язку з відсутністю ТОВ «ЛІК-2020».( акти № 248/07-02/43569316, № 258/07-02/43569316, № 315/07-02/43569316, № 710/07-02/43569316). Крім того, працівниками управління податкового аудиту ТУ ДПС у Волинській області направлено лист директору ТОВ «ЛІК-2020» щодо початку документальної позапланової виїзної перевірки, направлено запит про встановлення місця знаходження платника податків та підтвердження чи спростування фактів відсутності посадових осіб ТОВ «ЛІК-2020». Відповідно до пп.42.5 п.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ з зв`язку з відсутністю за посадових осіб платника податків їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місця знаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається вручений платнику податків удень, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У зв`язку із вищезазначеним Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято рішення від 14.07.2021 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника. В порядку загального позовного провадження податковий орган звернувся до суду 25.10.2021, який прийшов до висновку, що контролюючий орган повинен звернутися за підтвердженням адміністративного арешту майна в межах 96 годин, протягом яких суд може підтвердити обгрунтованість такого арешту. Однак, судом не враховано той факт, що КАС України, Податковим кодексом України чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом не встановлені обмеження щодо звернення з позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту в загальному порядку. Наголошуємо, що питання наявності у контролюючого органу права звернення до суду з вимогами про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків в загальному позовному порядку було предметом розгляду Верховним Судом, який у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 26 червня 2020 року у справі № 280/2993/19. У цій постанові сформульовано висновок про те, що податковий орган має право/обов`язок звернутись до суду в порядку загального провадження з дотриманням загальних строків звернення до суду з позовними вимогами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. При розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна. КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ (глава 11) та порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ (§ 2 цієї глави). Статтею 283 КАС України врегульовано особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів на підставі заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Цей порядок є альтернативним загальному порядку розгляду справ. Судова палата дійшла висновку, що податковий орган, звертаючись до адміністративного суду, самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до статті 283 КАС України з метою термінового розгляду, про що обов`язково зазначається в позовній заяві (заяві). Законодавцем визначено, що в порядку статті 283 КАС України податковий орган може звернутись виключно у разі безспірності таких вимог, оскільки в протилежному випадку суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження відповідно до частини четвертої статті 283 КАС України у зв`язку з наявністю спору про право. Поряд із цим, згаданий висновок Верховного Суду міститься, серед інших, і у постанові від 22.04.2021 прийнятій у справі № 320/8581/20. Апелянт наголошує, що Головне управління ДПС у Волинській області звернулося до суду з позовною заявою в межах загального позовного провадження, а не у скороченому порядку із заявою передбаченою ст. 283 КАС України. Застосування 96 годин є коректним при скороченій процедурі та є неможливим при загальному позовному провадженні. Застосування відповідних норм права у спосіб передбачений в оскаржуваному рішенні повністю нівелює право звернення податкового органу з позовом до суду про підтвердження обгрутнованості адміністративного арешту в загальному порядку та дає змогу незаконного недопуску платником податків до перевірки без жодних для нього наслідків, навіть за умови підтвердження законності наказу про проведення перевірки судом. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань. \~ Судом першої інстанції встановлено, що на підставі підпунктів 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 ПК України, у зв`язку з поданням ТОВ «ЛІК-2020» податкових декларацій за січень 2021 року, лютий 2021 року, травень 2021 року з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень ГУ ДПС у Волинській області було видано накази від 15.03.2021 №903, від 30.03.2021 №1042, від 12.07.2021 №2056 «Про проведення відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЛІК-2020» (код ЄДРПОУ 43569316)» тривалістю 5 робочих днів. З метою проведення перевірки згідно вказаних наказів та на підставі направлень від 16.03.2021 №859, №860, від 30.03.2021 №1042, №1043, від 12.07.2021 №2001, №2002 службовими особами ГУ ДПС у Волинській області було здійснено 16.03.2021, 18.03.2021, 19.03.2021, 01.04.2021, 13.07.2021 виїзди за юридичною адресою ТОВ «ЛІК-2020»: 43023, Волинська область, м. Луцьк, Карбишева, будинок 1. При прибутті 16.03.2021 посадовими особами позивача встановлено, що за відповідною адресою знаходиться офіс підприємства ТОВ «ЛІК-2020», на вхідних дверях офісу вказана інформація про дистанційну роботу підприємства. За номером телефону, вказаним у реєстраційних даних керівник ТОВ «ЛІК-2020» [PERSON] повідомив про те, що він у зв`язку з посиленням карантинних заходів працює дистанційно. Менеджер підприємства повідомила про надіслання на офіційну електронну адресу ГУ ДПС у Волинській області наказу щодо відрядження керівника. При прибутті 16.03.2021, 18.03.2021, 19.03.2021, 01.04.2021, 13.07.2021 за юридичною адресою ТОВ «ЛІК-2020» встановлено відсутність платника податку за юридичною адресою, про складено відповідні акти про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю посадових осіб платника податків №235/07-02/43569316 від 16.03.2021, №248/07-02/43569316 від 18.03.2021, №258/07-02/43569316 від 19.03.2021, №315/07-02/43569316 від 01.04.2021, №710/07-02/43569316 від 14.07.2021. Крім того, працівниками управління податкового аудиту ГУ ДПС у Волинській області направлено листи від 18.03.2021 №4527/6/03-20-07-02-10, від 01.04.2021 №5578/6/03-20-07-02-06 директору ТОВ «ЛІК-2020» щодо початку документальної позапланової виїзної перевірки та про необхідність забезпечення присутності посадових осіб або інших законних представників товариства під час проведення перевірки за юридичною адресою суб`єкта господарської діяльності. Враховуючи вищенаведені факти відсутності посадових осіб за юридичною адресою ТОВ «ЛІК-2020», що унеможливлюють проведення документальної позапланової виїзної перевірки, заступником начальника ГУ ДПС у Волинській області о 16 годині 45 хвилин 14.07.2021 року було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідача. Позивач 25.10.2021 звернувся до суду з позовною заявою в порядку позовного провадження та просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «ЛІК-2020» на підставі рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.07.2021. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. У відповідності до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. Пунктом 81.2 статті 81 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.. Відповідно до пункту 81.3 статті 81 ПК України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку). При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу не мають права вимагати у платника податків отримувати витяг із відповідного реєстру про взяття такого платника податків на облік відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. Згідно з пунктом 94.5 статті 94 ПК України, умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення. Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду. Згідно з пунктом 94.10 - 94.13 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Згідно з частинами другою, третьою статті 283 КАС України, заява подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинно містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою. У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до нього документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Судом першої інстанції в даній спірній ситуації правильно з`ясовано, що ГУ ДПС у Волинській області не зверталось до суду з заявою у порядку статті 283 КАС України про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ЛІК-2020» від 14.07.2021, натомість 25.10.2021 звернулось до суду у порядку позовного провадження. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно вказав, що оскільки відповідно до згаданого вище пункту 94.10 статті 94 ПК України, згідно якого арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом, і зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено), а згідно підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим, то відповідно податковий орган повинен звернутися за підтвердженням адміністративного арешту майна в межах 96 годин, протягом яких суд може підтвердити обґрунтованість такого арешту. Сплив вищезазначеного строку, який в силу абзацу 2 пункту 94.10 статті 94 ПК України не може бути продовжений, унеможливлює правозастосування цієї норми в силу законодавчих приписів, а не розсуду суду. Тобто, у разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону безвідносно до причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.12.2020 у справі № 820/5045/18, від 22.01.2021 у справі № 803/205/16, \~від 14.01.2021 у справі № 815/3986/16, від 21.04.2021 у справі № 820/1895/17. Враховуючи те, що на час звернення ГУ ДПС у Волинській області з такою позовною заявою адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «ЛІК-2020», застосований рішенням від 14.07.2021, є припиненим, то суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені ГУ ДПС у Волинській області позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, суд апеляційної інстанції вважає не коректними покликання апелянта на висновки Верховного Суду викладені в постановах від 26 червня 2020 року у справі № 280/2993/19 та від 22.04.2021 у справі № 320/8581/20, оскільки у них надавалась оцінка застосування положень процесуального закону, як то право на звернення до суду в порядку ст. 283 КАС України чи в позовному провадженні та строки такого звернення. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied