Рішення адміністративного суду від 2022-06-07 00:00:00+03

Історія справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «Промотекс Сістемс» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2019 № 0507481212 та від 10.06.2019 № 0479331213. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року адміністративний позов було задоволено повністю. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесені у 2016 році за результатами камеральної перевірки з приводу порушення позивачем строків сплати податкових зобов`язань, однак до 01.01.2017 дотримання строків сплати податків законодавцем не було віднесено до предмету камеральної перевірки та підлягало дослідженню в ході документальної перевірки. Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем порушено граничні строки сплати узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ, за що до нього застосовано спірні штрафні санкції у розмірі 6 755,70 грн та 34 681,96 грн. При цьому, апелянт стверджує, що позивачем порушено терміни сплати ПДВ за 2018 рік, а не за 2015-2016 роки, як зазначено судом, а тому перевірка, на думку апелянта, є правомірною. З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 та від 03.02.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що відповідач постійно відновлює одні й ті ж вимоги в обліку, сформовані ним у 2015 році, щодо яких у 2016 році та в наступних роках суд приймав рішення. Також, у своєму відзиві позивач стверджує, що він не має несплаченого податкового боргу. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, контролюючим органом проведена камеральна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «Промотекс Сістемс» (код ЄДРПОУ 24589552), за результатами якої складено акт від 10 травня 2019 року №10458/26-15-12-13-30. Проведеною перевіркою встановлення порушення ТОВ «Промотекс Сістемс» граничних строків сплати грошового зобов`язання по ПДВ, передбачених пунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 10 червня 2019 року №0479331213 за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених підпунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України та згідно статті 126 Податкового кодексу України до ТОВ «Промотекс Сістемс» за затримку на 166, 136, 105, 85, 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 173 409,80 грн застосовано штраф у розмірі 20% на суму 34 681,96 грн. Крім того, на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку статті 76, пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України, контролюючим органом проведена камеральна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток ТОВ «Промотекс Сістемс» (код ЄДРПОУ 24589552), за результатами якої складено акт від 14 травня 2019 року № 4782/26-15-12-12-12-24589552. Проведеною перевіркою встановлення порушення ТОВ «Промотекс Сістемс» термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток задекларованої в податковій декларації з податку на прибуток підприємства. Відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 20 червня 2019 року №0507481212 за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ, визначених підпунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та згідно статті 126 Податкового кодексу України до позивача за затримку на 1485, 1100 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 33 778,50 грн застосовано штраф у розмірі 20% на суму 6 755,70 грн. Позивач, вважаючи протиправним вказані податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Згідно з пп. 75.1.1, 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнений абзацом 2 на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII. Між тим, у редакції Податкового кодексу України до 01 січня 2017 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України було викладено у наступній редакції «Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.». У ст. 76 ПК України закріплено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Акт про результати камеральної перевірки може стати підставою для донарахування податкових зобов`язань, про що платнику повідомляють податковим повідомленням - рішенням. Повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його замісником) протягом 10 робочих днів, наступних за днем вручення платнику податків акта перевірки (п. 86.8 ст. 86 ПК України). Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Отже, законодавством, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин (до 01.01.2017), розмежовано види податкових перевірок в залежності від предмета дослідження та порядку проведення. При цьому, питання щодо своєчасності та повноти сплати всіх передбачених ПК України податків та зборів податковим законодавством до 01.01.2017 було віднесено до предмету документальної перевірки. Крім того, слід зазначити, що нарахування штрафних санкцій платнику податку за наслідками проведення камеральної перевірки, до 01.01.2017 було можливим виключно у разі виявлення помилок у поданій ним звітності. Разом з тим, з 01.01.2017 податкові органи набули повноваження досліджувати питання щодо своєчасності та повноти сплати податкових зобов`язань суб`єктами господарювання у рамках камеральної перевірки. Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що предметом камеральних перевірок, проведених відповідачем у травні 2019 року було питання щодо своєчасності сплати позивачем суми податку на прибуток та ПДВ /т.1 а.с.18, 21/. У рамках вказаних перевірок контролюючим органом було встановлено: 1) порушення позивачем строків сплати самостійно задекларованої узгодженої зобов`язань з податку на прибуток та вказано дві податкові декларації від 17.02.2015 № 9080752381 та від 08.02.2016 № 9275353131 /т.1 а.с.18/. 2) порушення строків сплати позивачем зобов`язань з ПДВ за податковими деклараціями від 18.09.2018 № 9200409906, від 18.10.2018 № 9228063847, від 19.11.2018 № 9255841166 та за ППР від 07.08.2018 № 0499281207 /т.1 а.с.20-21/. Саме за вказані порушення податкової дисципліни позивачу нараховані спірні штрафні санкції. Висновки суду апеляційної інстанції. 1. Щодо ППР від 20.06.2019 № 0507481212 (штраф за несвоєчасну сплату податку на прибуток). Отже, станом на час проведення камеральних перевірок, за результатами яких винесені оскаржувані позивачем у цій справі ППР, а саме станом на травень 2019 року, відповідач мав повноваження перевіряти в рамках таких перевірок своєчасність та повноту сплати суб`єктами господарювання їх податкових зобов`язань. При цьому, апеляційний суд відзначає, що таке повноваження набуто контролюючими податковими органами з 01.01.2017 та не обмежується можливістю перевірки повноти сплати після вказаної дати податкових зобов`язань, виниклих раніше. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, самостійно визначені та узгоджені податкові зобов`язання з податку на прибуток за деклараціями від 17.02.2015 № 9080752381 та від 08.02.2016 № 9275353131 позивачем сплачені лише 15.03.2019, тобто з простроченням на 1485 та 1100 днів відповідно, за що відповідачем застосовано штрафну санкцію в розмірі 20%, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України. З огляду на це, судова колегія вважає правомірним винесене відповідачем ППР від 20.06.2019 № 0507481212 на суму 6755,70 грн. Доводи Позивача про те, що його податкові зобов`язання вже неодноразово були предметом податкових перевірок і розглядалися судами при вирішенні спорів у справах №№ 826/15098/15, 826/6620/18, 826/3431/17, 640/18903/18, 640/1172/19, 640/12249/19, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом відповідних податкових перевірок та судових спорів були зовсім інші правовідносини, ніж ті, що є предметом спору в цій справі. Твердження Апелянта про те, що декларація від 17.02.2015 № 9080752381 раніше вже була предметом податкової перевірки та досліджувалася судом у справах №№ 826/15098/15, 826/6620/18, колегія суддів відхиляє, оскільки в межах виниклих у цій справі спірних правовідносин предметом камеральної перевірки та судового розгляду в цій справі є не саме декларація та/або визначені в ній податкові зобов`язання, а питання щодо своєчасності та повноти їх сплати позивачем, тобто зовсім інший юридичний аспект. 2. Щодо ППР від 10.06.2019 № 0479331213 (штраф за несвоєчасну сплату ПДВ). Перевіряючи доводи Апелянта колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з висновками акта камеральної перевірки від 10.05.2019 № 10458/26-15-12-13-20, позивачем несвоєчасно сплаченого його податкові зобов`язання з ПДВ за декларацією від 18.09.2018 № 9200409906 (пропущено на 58 та 166 днів), від 18.10.2018 № 9228063847 (пропущено на 136 днів), від 19.11.2018 № 9255841166 (пропущено на 105 днів) та за ППР від 07.08.2018 № 0499281207 (пропущено на 85 днів), за що відповідачем застосовано штрафну санкцію в розмірі 20%, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вказані податкові зобов`язання набули статус узгоджених. Зворотного позивачем не доведено, як і не доведено своєчасної їх сплати. Доводи позивача щодо відсутності в нього податкового боргу не спростовують факту порушення ним строків сплату узгоджених зобов`язань з ПДВ за вищевказаними податковими деклараціями і ППР. З огляду на це, судова колегія вважає правомірним винесене відповідачем ППР від 10.06.2019 № 0479331213 на суму 34681,96 грн. Посилання Позивача на те, що його податкові зобов`язання вже неодноразово були предметом податкових перевірок і розглядалися судами при вирішенні спорів у справах №№ 826/15098/15, 826/6620/18, 826/3431/17, 640/18903/18, 640/1172/19, 640/12249/19, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалося вище, предметом відповідних податкових перевірок та судових спорів були зовсім інші правовідносини, зокрема зобов`язання за іншими ППР, ніж ті, що є предметом спору в цій справі. 3. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 4. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі. 5. Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. 6. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування. 7. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби підлягає задоволенню, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року - скасувати та в задоволенні позову відмовити повністю. Розподіл судових витрат. З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied