Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

[PERSON] \~звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила: - визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1; - зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 за №213-VII на підставі рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. починаючи з 03.06.2020 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що в силу рішення \~\~Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020\~ \~\~у справі № 1-5/2018(746/15), остання має право на призначення пенсії відповідно до п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга \~підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції, 03.06.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Проте, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав не досягнення необхідного віку, а саме 50 років. Відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до пп. «а» п.1\~ \~\~ст.114 Закону №1058\~ \~\~право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають жінки, які досягли 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць. До досягнення 50 років право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними \~такого віку: 45 років які народилися по 31.03.1970 року включно; 50 років які народилися з 01.10.1974 року. За наданими позивачем документами, відповідачем розраховано страховий стаж за Списком №1 - 12 років 09 місяців 29 днів та вік 45 років 7 місяців 4 дні. Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернулась \~до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу виповнилось 45 років 29.10.2019, то умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатися на підставі\~ \~\~Закону №1058, а не на підставі п."а"\~ \~\~ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки вона не досягла 45 років до 11.10.2017 (дату набрання чинності змін до\~ \~\~Закону №1058), а тому підстави для задоволення позову відсутні. Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Згідно з пунктом\~ \~«а»\~ \~статті 13 Закону України\~ \~Про пенсійне забезпечення\~ \~№1788-XII від 05.11.1991 року (далі\~ \~Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття\~ \~Закону України\~ \~Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення\~ \~№213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Законом України\~ \~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу. Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок. Законом України\~ \~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо підвищення пенсій\~ \~№2148-VIII від 03.10.2017 року, текст\~ \~Закону №1058-IV\~ \~доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші. Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року. Натомість, Рішенням Конституційного Суду України \~\~\~№ 1-р/2020\~ \~\~від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають\~ \~Конституції України\~ \~(є неконституційними),\~ \~статтю 13,\~ \~частину другу\~ \~статті 14,\~ \~пункти „б-„г\~ \~статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року\~ \~№ 213-VIII.(п. 1 рішення). Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13,\~ \~частина друга\~ \~статті 14,\~ \~пункти „б-„г\~ \~статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року\~ \~№ 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020\~ , \~застосуванню підлягають\~ \~стаття 13,\~ \~частина друга\~ \~статті 14,\~ \~пункти „б-„г\~ \~статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року\~ \~№ 213-VIII\~ \~для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за\~ \~списком № 1\~ \~виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами\~ \~Закону № 1788-ХІІ\~ \~з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та\~ \~Законом № 1058-ІV\~ \~- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років. Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таке регулювання порушує вимогу «якості\~ \~закону», передбачену\~ \~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~ \~від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі\~ \~\~\~\~№ 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми\~ \~Закону № 1788-ХІІ\~ \~з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не\~ \~Закону № 1058-ІV. Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник не з підстав невизнання пенсійним органом набутого позивачем страхового та спеціального пільгового стажу, а у зв`язку з невизнанням відповідачем права позивача на призначення їй пенсії за списком №1 після досягнення 45 років. Таким чином, з огляду на вказані правові приписи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відмова управління ПФУ в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала необхідний страховий стаж роботи, у тому числі на роботах за списком № 1 - 12 років 09 місяців 29 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного ч. 1\~ \~статті 114 Закону № 1058-ІV є протиправною, що свідчить про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку відносно необхідності задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted