Рішення адміністративного суду від 2022-10-13 00:00:00+03

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін в адміністративній справі № 640/13087/21. Іншою ухвалою від 08.07.2021 у справі № 640/13087/21 постановлено роз`єднати в окремі провадження позовні вимоги. В межах даної адміністративної справи розглядалися вимоги [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач, Фонд) про зобов`язання вчинити всі необхідні дії для включення позивача до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом включення до такого переліку позивача. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним не включенням позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Оскільки у позивача наявні всі документи, якими підтверджується факт укладення договору з банком, факт внесення коштів та їх зарахування, відсутні передумови для визнання такого правочину нікчемним. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 р. адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Крім того, апелянт вказує на пропуск позивачем встановленого процесуальним законом строку на звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між [PERSON] та ПАТ Радикал Банк укладено договір банківського рахунку № 18312/П-1, предметом якого є відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у гривні. Згідно з квитанцією від 09.07.2015 грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн внесені на рахунок. Аналогічна інформація міститься у виписці по особовим рахункам з 09.07.2015 по 15.02.2018, наданої відповідачем. Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ ПАТ Радикал Банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 № 130 Про запровадження тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства Радикал Банк з 10.07.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ Радикал Банк з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 769 відкликано банківську ліцензію та наказано ліквідувати ПАТ Радикал Банк . Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.11.2015 № 203 розпочато процедуру ліквідації ПАТ Радикал Банк з відшкодуванням зі сторони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 10.11.2015 та призначено Савельєву Анну Миколаївну уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Радикал Банк на два роки з 10.11.2015 по 09.11.2017 включно. За змістом оголошення, розміщеного на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 13.11.2015 Фонд розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ Радикал Банк . Для отримання коштів вкладники банку з 13.11.2015 по 24.12.2015 включно мали звернутись до установ банку-агента Фонду - ПАТ Банк кредит Дніпро . Як зазначає позивач, виплати коштів не заперечується відповідачем, [PERSON] не включено до переліку вкладників ПАТ Радикал Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2005 від 26.11.2020 визначено здійснювати повноваження під час ліквідації ПАТ Радикал Банк безпосередньо Фондом. Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що на позивача розповсюджується дія гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти надійшли на рахунок в ПАТ «Радикал Банк» до запровадження тимчасової адміністрації. Однак, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, зазначаючи, що 09.05.2015 в проміжок часу з 15:46 по 15:46 загалом вчинено 20 трансакцій, в тому числі і позивача на суму по 200000 грн в одній касі одним касиром з одного рахунку каси, що є неможливим за умови дотримання порядку, закріпленого в Положенні про організацію роботи щодо ведення та обліку касових операцій в ПАТ «Радикал Банк». Апелянт зазначає про те, що вчинена спірна трансакція була спрямована виключно на документальне оформлення підстав для отримання коштів гарантованих виплат від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Окремо, апелянт акцентує увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, безпідставне його поновлення судом першої інстанції, з урахуванням того, що 13.11.2015 на офіційному сайті ФГВФО повідомлено про початок виплат коштів на відшкодування вкладникам ПАТ «Радикал Банк», при цьому позивачем до суду не надано доказів звернення до Фонду гарантування вкладів або уповноваженої особи Фонду із заявою про виплату гарантованого відшкодування вкладу у ПАТ «Радикал Банк», та відповідно не було надано доказів відмови у такій виплаті, та відповідно звернення до суду протягом 6 місяців з дня отримання відповіді. Водночас, позивач подав позов до суду лише 12.05.2021, тобто, з порушенням 6 місячного строку, визначеного ч. ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України. Апелянт вказує на те, що з 13.11.2015, тобто, з дати якою було повідомлено про початок виплати коштів на відшкодування вкладникам ПАТ «Радикал Банк», позивачем не вживались протягом майже 6 років спроби звернутись до адміністративного суду з позовом. З даного питання, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що в справі № 640/13087/21, в межах якої, до роз`єднання проваджень постановлено ухвали від 17.05.2021 та 04.06.2021 про залишення позовної заяви без руху, зокрема, з підстав пропуску строку звернення до суду. На виконання згаданих ухвал, представником позивача надавались пояснення із доказами, зі змісту яких убачаються тривалі спроби вирішити заявлене питання в судах інших юрисдикцій. В ухвалі про відкриття провадження від 08.07.2021 в адміністративній справі № 640/13087/21, мотивуючи підставу для поновлення строку звернення до суду, увага звертається на неодноразову зміну підсудності даної категорії справ. Крім того, грошові кошти позивача тривалий час були визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, що унеможливило звернення до адміністративного суду. Таким чином, зважаючи на зміну предметної підсудності, визнання грошових коштів доказами в межах кримінальних проваджень, а також звертаючи увагу на важливість забезпечення позивачу права на доступ до правосуддя, в ухвалі від 08.07.2021 у справі № 640/13087/21 судом зроблено висновок про наявність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду. В оскаржуваному рішенні судом було зазначено, що заявлені відповідачем обставини щодо строку звернення до суду були відомими суду та враховані під час відкриття провадження у справі, натомість, заявлені відомості не створюють передумов для зміни висновку про поновлення процесуального строку. Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Встановлення строків звернення до адміністративного суду, у системному зв`язку з принципом правової визначеності, слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої, національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску. На виконання ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Отже, на момент подання позову, чинним законодавством право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів обмежено конкретно визначеним строком. Зокрема, це зумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Вказані строки обмежують час, протягом якого конкретні правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознак стабільності. За приписами ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Враховуючи, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, то суд при визначенні початку такого строку повинен з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Крім того, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи на вчинення певних дій. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у своїй позовній заяві просить зобов`язати відповідача вчинити всі необхідні дії для включення його до повного переліку вкладників публічного акціонерного товариства «РАДИКАЛ БАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку. Не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стало підставою для звернення його до суду. Так, апеляційним судом встановлено, що [PERSON] через представника Капалкіну І.О. на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 15.02.2019 та ордеру Серії АІ №1087804 від 11.02.2021 на надання правничої (правової) допомоги звернувся до суду з цим позовом 12.05.2021. Як вже було зазначено вище, оголошення на офіційному сайті ФГВФО про початок виплат коштів на відшкодування вкладникам ПАТ «Радикал Банк» було оприлюднено 13.11.2015. Також колегією суддів встановлено, що ухвалою від 08.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін в адміністративній справі № 640/13087/21 за позовом з вимогами щодо 35 осіб. Поважними підставами пропуску строку суд першої інстанції визнав попередню зміну предметної підсудності, визнання грошових коштів доказами в межах кримінальних проваджень тощо. Проте, вже після роз`єднання в окреме провадження справи за позовом [PERSON] відповідачем надавалися заперечення щодо поважності пропуску строку саме даним позивачем, однак суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки клопотанню відповідача про залишення позову без розгляду від 02.11.2021 № 60-15033/21( а.с. 77), чим порушив норми процесуального права, враховуючи, що окремо ухвали про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та відкриття провадження відповідно до норм КАС України оскарженню не підлягають. Так, перевіривши матеріали справи № 640/20101/21 та обгрунтування доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що посилання суду першої інстанції на те, що ним в ухвалі від 08.07.2021 у справі № 640/13087/21 було поновлено строк звернення з даним позовом, зважаючи на зміну предметної підсудності, визнання грошових коштів доказами в межах кримінальних проваджень, а також звертаючи увагу на важливість забезпечення позивачу права на доступ до правосуддя, є безпідставними, оскільки жодних доказів звернення саме позивачем до інших судів з даних позовом матеріали справи не містять. При цьому, колегія суддів враховує, що даний позов поданий й підписаний представником позивача, що діє на підставі договору, укладеного лише 15.02.2019, отже звертаючись до суду з даним позовом 12.05.2021 строк звернення до суду сплив через безпідставне зволікання позивача. Отже, виходячи з встановлених обставин та наведених міркувань, апеляційний суд вважає, що позивач з листопада 2015 року обізнаний про дії, в тому числі бездіяльність та рішення, які вчиняв відповідач, однак, протягом тривалого часу не вчинив дій щодо їх оскарження, вважаючи їх протиправними. Колегія суддів вважає, що процесуальна бездіяльність позивача не може бути визнана поважною для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, оскільки в такому разі буде порушено принцип правової визначеності. При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 у справі №826/15056/16, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Оскільки протягом значного часу позивачем не ставилося в адміністративному суді питання щодо правомірності не включення його до переліку вкладників ПАТ «РАДИКАЛ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО то подання позовної заяви до суду адміністративної юрисдикції зі спливом такого тривалого часу призведе до порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні. Разом з тим, доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та дійсно поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до адміністративного суду у даній справі не наведено. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду. Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial