Рішення адміністративного суду від 2022-05-03 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського сержанта поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Литвака Андрія Івановича, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5197544 від 31.12.2021 року, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити. Аргументуючи свої позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що спірну постанову вважає протиправною та такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення він не вчиняв і докази зворотного - відсутні. Зазначає, що спірною постановою серії ЕАО №5197544 від 31.12.2021 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП в розмірі 1 700 грн. Відповідно до даної постанови громадянин [PERSON] 31 грудня 2021 року о 15 год. 37 хв. в с. Старі Кривотули дорога А123 км Н-10, керуючи автомобілем марки «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , рухався із швидкість 102 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки викладені у постанові обставини не підтверджені жодним належним доказом. Зазначає, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону, згідно якої інформація про змонтовану/розмішену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Вказане є підставою для визнання незаконною постанови ЕАО №5197544 від 31.12.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідачі були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), шляхом направлення судових повісток, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекондованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, явку свого представника жоден із відповідачів у судове засідання не забезпечив, що, відповідно до частини 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Відзиву на позов відповідачі не подали. Про причини такого неподання та неявки у судове засідання не повідомили, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Саме тому розгляд справи слід провести за відсутності відповідачів за наявними матеріалами на підставі частини 6 ст. 162 КАС України. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив. Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5197544 від 31 грудня 2021 року, винесеної сержантом поліції УПП в Івано-Франківській області Литвак А.І., громадянин [PERSON] ,31 грудня 2021 року о 15 год. 37 хв. в с. Старі Кривотули дорога А123 км Н-10, керуючи автомобілем марки «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , рухався із швидкість 102 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше як на 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. У вказаній постанові зазначено, що до неї додається, як доказ вчинення правопорушення, відео зTrucam та нагрудної камери дм 5033. Однак, у матеріалах справи дані докази відсутні, подання їх суду відповідачами не забезпечено. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП) Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.4 ст. 122 КУпАП,до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину. Відповідно до п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи. На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України. Цієї вимоги закону відповідачі не виконали та не надали доказів на підтвердження правомірності винесення спірної постанови. Не міститься таких доказів і у матеріалах справи, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях [PERSON] складу зазначеного адміністративного правопорушення. Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За даних обставин, суд приходить до переконання про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП. Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Суд вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 4 ст. 122 КУпАП та адміністративну справу провадженням закрити. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted