Рішення адміністративного суду від 2022-10-13 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування в стаж її роботи на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів відповідно до Наказу за №02-02/179 від 08 листопада 2018 року «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] »; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати їй в стаж роботи на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів відповідно до Наказу за №02-02/179 від 08 листопада 2018 року «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] »; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області від 17.09.2021 №04-49/485 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та Наказу за №02-02/179 від 08 листопада 2018 року «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] ». Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2022 частково задоволено позов. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, [PERSON] , в стаж роботи на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів стажу роботи у сфері права відповідно до ст. 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-ІІІ (в ред. Закону України від 12.07.2018 № 2509-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності 05.08.18). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області від 17.09.2021 №04-49/485 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці \~починаючи з 17 вересня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж роботи [PERSON] на посаді судді складає 28 років 06 місяців 20 днів. У зв`язку з вищезазначеним, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 66% винагороди судді, визначеної на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17.09.2021 № 04-49/485. Відповідач зазначив, що [PERSON] не надавала до Управління Наказ №02-02/179 від 08.11.2018 «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] », отже Управління здійснювало свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, а тому своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що [PERSON] згідно Наказу начальника Управління юстиції Харківського Облвиконкому № 02-7/27 від 06.05.1991 була призначена на посаду помічника голови Київського районного суду м. Харкова. На підставі рішення ХІІ сесії Харківської обласної Ради народних депутатів від 25.01.1993 зарахована по посаду судді Київського районного суду м. Харкова. Наказом Територіального управління держаної судової адміністрації в Харківській області №31 від 22.07.2003 обрана безстроково суддею Київського районного суду м. Харкова. Наказом Голови Київського районного суду м. Харкова за № 02-02/179 від 08 листопада 2018 року «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] », позивачу зараховано стаж роботи помічником голови суду до стажу роботи на посаді судді 02 роки 00 місяців 00 днів. Наказом Голови Київського районного суду м. Харкова № 02-02-111 від 16.09.2021 позивача було відраховано зі штату Київського районного м. Харкова суду у зв`язку зі звільненням з посади судді у відставку. На теперішній час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Протоколу про затвердження рішення № 204750010592 Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Харківській області про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, яким зазначено тривалість (розмір) повного страхового стажу 38 років 11 місяців 11 днів, у тому числі стаж роботи на посадах судді у період з 26.02.1993 по 16.09.2021, який становить 28 років 6 місяців 22 дні, на підставі чого визначено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку в розмірі 66 відсотків. Позивач вважає, що Управлінням пенсійного фонду при призначенні розміру довічного утримання було допущено помилку при розрахунку періоду стажу, який враховується для обчислення грошового довічного отримання, а саме не було зараховано період праці у Київському районному суді м. Харкова на посаді помічника голови Київського районного суду м. Харкова, що вплинуло на помилкове визначення як стажу та і загального проценту розрахунку пенсії від грошового забезпечення, у зв`язку з чим 06.10.2021 [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про зарахування стажу та перерахунку загального проценту розрахунку для обчислення грошового довічного утримання. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.11.2021 №2000-0213-8/135905 позивачу було відмовлено у зарахуванні стажу з посиланням на те, що управління є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами та іншими нормативно-правовими актами, а тому не має можливості здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання до визначення порядку перерахунку. Позивач, не погодившись із вищевказаними діями відповідача, звернулась до суду з позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування в стаж її роботи на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів відповідно до Наказу за №02-02/179 від 08 листопада 2018 року «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] ». Отже, для належного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, [PERSON] , в стаж роботи на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів стажу роботи у сфері права відповідно до ст. 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-ІІІ (в ред. Закону України від 12.07.2018 № 2509-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності 05.08.18) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області від 17.09.2021 №04-49/485 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці \~починаючи з 17 вересня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову, \~з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. На момент виходу позивача у відставку та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII). Згідно з частиною першою статті 116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Статтею 137 Закону №1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. У силу частин першої - третьої статті 142 Закону України №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У абзаці четвертому пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402-VIII), що є чинним на цей час, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Зазначена позиція щодо визначення стажу роботи судді також відповідає нормам Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VІІІ, яким доповнено пункт 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» абзацом четвертим наступного змісту: Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). З цього питання висловлювалася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 по справі №9901/805/18, яка зазначила, що внесені до статті 137 Закону № 1402-VIII зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді. Також, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.09.2020 у справі №9901/302/19 зазначено, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] призначена на посаду судді у січні 1993 року. На час призначення позивача суддею вперше діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ). Таким чином, оскільки [PERSON] обрана на посаду судді до набрання чинності Законом № 1402-VIII, за нею зберігається право визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день її обрання, тобто згідно Закону №2862-ХІІ. З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення. Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітрів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерства юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Перелік посад є вичерпним. Колегією суддів встановлено, що у період з 06.05.1991 по 25.02.1993 працювала на посаді помічника голови Київського районного суду м. Харкова. Наказом Голови Київського районного суду м. Харкова за № 02-02/179 від 08 листопада 2018 року «Про зарахування стажу роботи на посаді судді Київського районного суду м. Харкова [PERSON] », позивачу зараховано стаж роботи помічником голови суду до стажу роботи на посаді судді 02 роки 00 місяців 00 днів. Крім того, слід зазначити, що Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 визначено форму Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначається стаж, що дає право на відставку і призначення щомісячного довічного грошового утримання. Наявний в матеріалах справи розрахунок стажу судді, який дає право як на відставку так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складений Київським районним судом м. Харкова у відповідності до згаданого Порядку, підписаний Головою Київського районного суду м. Харкова, скріплений печаткою та поданий позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. У Розрахунку вказано, що стаж роботи [PERSON] станом на день видання наказу про відрахування зі штату суду становить 30 років 06 місяців 20 днів, з яких 2 роки 00 місяців 00 днів - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права (ст. 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-ІІІ (в ред. Закону України від 12.07.2018 № 2509-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності 05.08.18), проте відповідачем, в порушення вищевказаних норм, не взято до уваги при призначенні позивачу довічного грошового утримання судді вказану обставину. Також, колегія суддів зазначає, що жодних правових підстав неврахування періоду роботи позивача на посаді помічника судді Київського районного суду м. Харкова \~відповідачем не зазначено ні у листі від 02.11.2021 №2000-0213-8/135905, ні у відзиві на позовну заяву. Таким чином, оскільки відповідачем не враховано вищевикладені приписи законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а саме положення пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, статті 43 Закону №2862-ХІІ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невключення до відповідного стажу роботи позивача перебування її на посаді помічника судді Київського районного суду м. Харкова є неправомірним, а дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в частині неврахування стажу роботи позивача 02 роки 00 місяців 00 днів - протиправними. Згідно зі статтею 7 Закону №2862-ХІІ «Про статус суддів» (у редакції, чинній на час обрання позивача суддею) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років. На час розгляду цієї справи сформувалась стала судова практика, згідно з якою право на зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу роботи в галузі права до двох років (фактичний стаж за юридичною спеціальністю) мають судді, яких було обрано на посаду судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону вперше згідно з вимогами, встановленими Закону №2862-ХІІ на день їх обрання (рішення Верховного Суду від 03.07.2019 №9901/140/19), що, також підтверджується спільним листом Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05.11.2018 №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878. З огляду на викладене, стаж роботи позивача на посаді помічника судді Київського районного суду м. Харкова, який пов`язаний з роботою за юридичною спеціальністю, підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17 від 28 листопада 2019 року у справі №428/3117/17, від 18 червня 2020 року у справі №498/337/17, від 10.09.2020 у справі № 537/2849/17. Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, колегія суддів аналізуючи наведене, доходить висновку, що до стажу роботи на посаді судді [PERSON] належить зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тривалістю два роки. Отже, загалом стаж роботи позивача, який враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, становитиме понад 30 років. Чинною редакцією частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Оскільки загальний стаж роботи [PERSON] на посаді судді становитиме повних 30 років, то розмір її довічного грошового утримання належить обчислити виходячи з 70 % суддівської винагороди працюючого судді. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, [PERSON] , в стаж роботи на посаді судді 2 роки 00 місяців 00 днів стажу роботи у сфері права відповідно до ст. 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-ІІІ (в ред. Закону України від 12.07.2018 № 2509-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності 05.08.18) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області від 17.09.2021 №04-49/485 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці \~починаючи з 17 вересня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов. Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2022 року по справі № 520/25912/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача. Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. \~

Результат розгляду: denied