Рішення адміністративного суду від 2022-02-22 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 916220133197 від 15 червня 2021 року, викладене у листі № 9059-8258/Б-02/8-1600/21 від 03 вересня 2021 року в частині здійснення перерахунку пенсії в розмірі 60% (замість 90%) від суми місячної заробітної плати і застосування при здійсненні перерахунку пенсії обмеження максимальним розміром; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести позивачу перерахунок та виплату, з урахуванням раніше проведених виплат, призначеної пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії та без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII в первинній редакції та довідки Полтавської обласної прокуратури № 21-132вих21 від 15 березня 2021 року, починаючи з 01 квітня 2021 року, та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року у справі № 440/11282/21 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення перерахунку пенсії позивачеві у розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, з дати звернення, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Полтавської обласної прокуратури № 21-132вих21 від 15.03.2021, з урахуванням проведених виплат. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року у справі № 440/11282/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що звуження змісту та обсягу конституційного права на достатній життєвий рівень шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається. Разом з тим, змінами, внесеними до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, суттєво обмежено право працівників органів прокуратури на отримання гідного рівня пенсійного забезпечення. Посилання суду в оскаржуваному рішенні про те, що норми ст. 68 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, не визнавались неконституційними, є чинними а отже, обов`язковими до виконання, суперечить сталій практиці Конституційного Суду України у відносинах, подібним відносинам у цій справі. Водночас, судом першої інстанції, в порушення свого прямого обов`язку, не проаналізовано та не надано оцінки відповідності норм Закону № 3668-VI та Закону №1697-VIІ положенням Конституції України. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, судом першої інстанції не враховано положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, згідно із яким, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти її задоволення, посилаючись на обставини, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву, скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати повністю. Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач [PERSON] є пенсіонером органів прокуратури якому призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90 % від місячного заробітку, відповідно до 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. Полтавська обласна прокуратура надала позивачу довідку № 21-132вих21 від 15.03.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 та

Результат розгляду: denied