Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

12.08.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при проведенні позивачу перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.01.2021 року № 182/1 щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. ст. 51, 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі довідки Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.01.2021 року № 182/1 без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та прийняти \~нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права у правовідносинах, що виникли. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугу років по лінії Міністерства оборони України відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262 (а.с.6 зв). Позивач є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.6 зв). Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №340/414/21 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Зокрема, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у перерахунку та виплаті призначеної пенсії відповідно до статей 51, 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі довідки Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.01.2021 року №182/1; зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії відповідно до статей 51, 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі довідки Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18 січня 2021 року №182/1. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено На підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №340/414/21 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням довідки від 18.01.2021 року №182/1 виданої Кіровоградським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Разом з тим під час перерахунку пенсії відповідачем застосований максимальний розмір пенсії. В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.06.2021 року в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії виходячи із відсоткового значення розміру пенсії в 86% та без обмеження її максимальним розміром на виконання рішення суду та на підставі довідки про розмір його грошового забезпечення із зазначенням додаткових видів грошового забезпечення (а.с.8-9). За результатом розгляду заяви відповідач надав позивачу лист-відповідь від 14.07.2021 року №4497-4650/М-03/8-1100/21, у якому повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром пенсії, посилаючись на статтю 43 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (а.с.10). Позивач не погодившись з обмеженням його пенсії максимальним розміром, звернувся до суду з даною позовною заявою. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що \~застосований відповідачем \~максимальний розмір пенсії при здійсненні перерахунку пенсії відповідає нормам законодавства. Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків. Так спірнім в цій справі є питання наявності правових підстав для застосування відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії обмеженням її максимальним розміром, передбачене статтею 2 Закону № 3668-VI. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011. Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016. Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI. Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом. Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. На \~момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать одна одній. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та постанові від 22.01.2022р. справа №240/7087/20. Враховуючи зазначене, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним. З урахуванням викладеного, враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: granted