Рішення адміністративного суду від 2022-01-12 00:00:00+02

Державне підприємство "Дороги Сумщини" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області\~ від 07.12.2020 № 00028960704 (загальна сума зобов`язання з урахуванням штрафних санкцій - 3461783,75 грн.) та від 07.12.2020 № 00028950704 (сума зобов`язання (штрафних санкцій - 3060,00 грн.). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 07.12.2020 № 00028960704, яким збільшено суму грошового зобов`язання Державного підприємства "Дороги Сумщини" за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3461783,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2769427,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 692356,75 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 07.12.2020 № 00028950704, яким збільшено суму грошового зобов`язання Державного підприємства "Дороги Сумщини" за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3060,00 грн., у тому числі штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3060,00 грн. Головне управління ДПС у Сумській області (далі \~відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, \~подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги \~відповідачем зазначено про не врахування судом першої інстанції, що видатки на утримання ДП "Дороги Сумщини" за економічними характеристиками операцій таких як заробітна плата, нарахування на оплату праці, предмети, матеріали, обладнання та інвентар, оплата комунальних послуг та енергоносіїв не здійснювались. Під час перевірки позивачем не надано документів на підтвердження розподілу отриманих коштів на зазначені операції. Тобто позивач здійснював перерахування даних коштів на власний поточний рахунок, про що свідчать платіжні доручення та виписки з банку. Отримання коштів з бюджету \~на виконання програми «Утримання та розвиток автомобільних \~доріг та дорожньої інфраструктури за рахунок субвенції з державного бюджету» є компенсацією виконаних позивачем \~робіт/послуг з технічного нагляду \~(при потребі з економічним супроводом) з будівництва, реконструкції, ремонтів і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, тому сума таких коштів \~підлягає включенню до бази оподаткування ПДВ. Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що у період з 04.03.2020 по 13.11.2020 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності ДП «Дороги Сумщини» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт № 1497/18-28-07-04-18/42524164/86 від 20.11.2020 \~(т. 1 а.с. 33-69). В акті перевірки зазначено про порушення позивачем: - пункту 181.1 статті 181, пункту 183.1, пункт\~183.2, п.183.10 статті 183, пункту 185.1. статті 185, пункту187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, підпункту «а» пункту 193.1.статті 193 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2769427 грн., в т.ч. за квітень 2019 року на суму 85902 грн., за травень 2019 року на суму 448090 грн., за червень 2019 року на суму 679172 грн., за липень 2019 року на суму 377319 грн., за серпень 2019 року на суму 32383 грн., за вересень 2019 року на суму 377863 грн., за жовтень 2019 року на суму 207371 грн., за листопад 2019 року на суму 214844 грн. та за грудень 2019 року на суму 346483 грн.; - пункту 49.2, статті 49, пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, а саме не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень 2019 року - грудень 2019 року, за що відповідальність передбачена пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу Україні. Не погоджуючись з актом перевірки, позивач звернувся до контролюючого органу з запереченнями, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишено без змін (т. 1 а.с. 95-119). 07.12.2020 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: - № 00028960704, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3461783,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2769427,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 692356,75 грн. (т. 1 а.с. 30); - №00028950704, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 3060,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3060,00 грн. ( т. 1 а.с. 31). Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку. Рішенням ДПС України № 5856/6/99-00-06-01-02-06 від 15.03.2021 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін \~(т. 1 а.с. 86-94, 120-128). Позивач, вважаючи неправомірними податкові повідомлення-рішення відповідача, звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи\~позов, суд першої інстанції виходив з того, що відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно-правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до пп.\~14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України\~(далі -\~ПК України) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) Згідно з пп.\~134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України\~об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього\~Кодексу. Відповідно до п.\~185.1 ст. 185 ПК України\~об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до\~статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до\~статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Згідно п.\~187.1 ст. 187 ПК України\~датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Відповідно до п.\~188.1 ст. 188 ПК України\~база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни). Згідно з п.\~198.1 ст. 198 ПК України\~до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Відповідно до п.\~198.3 ст. 198 ПК України\~податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.\~193.1 ст. 193\~цього\~Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Згідно з п.\~198.2 ст. 198 ПК України\~датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Згідно п.\~198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту\~189.1 статті 189\~цього\~Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до\~статті 196 цього Кодексу\~(крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом\~196.1.7 пункту 196.1 статті 196\~цього\~Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2\~розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом\~197.1.28 пункту 197.1 статті 197\~цього\~Кодексу\~та операцій, передбачених пунктом\~197.11 статті 197\~цього\~Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом\~189.9 статті 189\~цього\~Кодексу). Відповідно до пп. 196.1.6 п. 196.1 ст.196 ПК України не є об`єктом оподаткування операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі). Згідно п.1.5 розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 (далі - \~Інструкція №333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Відповідно до п. 1.6 Інструкції №333 поточні видатки - це видатки, які спрямовуються на виконання бюджетних програм та забезпечують поточне функціонування бюджетних установ, проведення досліджень, розробок, заходів та надання поточних трансфертів населенню і підприємствам (установам, організаціям); субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств; трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу. Згідно пп. 2.4.1 Інструкції №333 до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться: 1) субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; 2) дотації сільськогосподарським товаровиробникам; 3) субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; 4) відшкодування відсотків за користування кредитами; 5) державна підтримка громадських організацій; 6) поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям). Згідно п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи. Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Судова колегія зазначає, що згідно акту перевірки № 1497/18-28-07-04-18/42524164/86 від 20.11.2020 встановлено, що розпорядженням Сумської обласної державної адміністрації від 26.11.2018 № 703-ОД «Про визначення замовника будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення» на ДП «Дороги Сумщини» покладені функції замовника усього комплексу дорожніх робіт та одержувача коштів спеціального фонду обласного бюджету Сумської області на утримання та розвиток автомобільних доріг та дорожньої інфраструктури на період з 01.01.2019 до 31.12.2021. ДП «Дороги Сумщини» фінансується в межах кошторису видатків, затвердженого Директором департаменту розвитку інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації за рахунок коштів передбачених у вартості будівництва та ремонту автомобільних доріг, про що свідчать зведені кошторисні розрахунки вартості об`єкта будівництва. Зведені кошторисні розрахунки ДП «Дороги Сумщини» \~включають вартість на утримання служби замовника. У період з 01.01.2019 по 31.12.2019 ДП «Дороги Сумщини» отримано бюджетних коштів на 477 921 762,3 гривень. Перевіркою встановлено, що фінансування підприємства здійснювалось виключно за бюджетною програмою 3131090 «Утримання та розвиток автомобільних доріг та дорожньої інфраструктури за рахунок субвенції з державного бюджету». Фінансування здійснювалось лише за\~КЕКВ\~2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та в подальшому кошти розподілялись на розрахункові рахунки підприємств-підрядників, як оплата за виконані роботи по поточному ремонту доріг та на розрахунковий рахунок ДП «Дороги Сумщини», як оплата за технічний нагляд. У період з 01.01.2019 по 31.12.2019 ДП «Дороги Сумщини» отримано бюджетних коштів на погашення видатків згідно затверджених кошторисів на 15 256 545,87 грн., при цьому, фінансування проводилось за\~КЕКВ\~2610 «Субсидії та поточні трансфери підприємствам (установам, організаціям)». За результатами перевірки встановлено, що ДП «Дороги Сумщини» у період з 05.10.2018 по 31.03.2019 здійснено операції з надання послуг технічного нагляду на загальну суму 1 409 410 грн. Вищезазначені обставини, встановлені контролюючим органом під час проведення перевірки, не заперечуються позивачем. На думку Головного управління ДПС у Сумській області, позивач повинен був до 10.04.2019 зареєструватися платником ПДВ, оскільки ним досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у\~ст. 181 ПК України. Проте, у зв`язку з тим,що позивачем не було подано відповідну заяву про реєстрацію, контролюючим органом зроблено висновок, що за період з 11.04.2019 по 31.12.2019 ДП «Дороги Сумщини» не нараховано та не сплачено ПДВ в сумі 2 769 427 грн. ((15 256 545,87 (загальна сума отриманих коштів за період з 05.10.2018 по 31.12.2019) - 1 409 410 (сума отриманих коштів за період з 05.10.2018 по 31.03.2019)): 5 = 2 769 427 грн). Колегія суддів вважає такі висновки контролюючого органу необгрунтованими з наступних підстав. Згідно статуту ДП "Дороги Сумщини", затвердженого розпорядженням \~голови Сумської обласної державної адміністрації від 02.10.2018 № 579-ОД (у редакції розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 16.07.2020 № 320-ОД), ДП "Дороги Сумщини" є юридичною особою публічного права, засноване на державній власності та входить до сфери управління Департаменту розвитку інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації. Відповідно до п. 11 розділу II «Мета і предмет діяльності Підприємства» Статуту предметом діяльності, є, зокрема, забезпечення приймання та контролю якості виконаних робіт (здійснюється в межах технічного нагляду) з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та, при визначенні у встановленому чинним законодавством України порядку, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах. Відповідно до п. 8 розділу І Статуту підприємство є неприбутковою організацією з моменту включення його до Реєстру неприбуткових організацій. Згідно із п.п. 10, 11 розділу І Статуту підприємство є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток та утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення та, при визначенні у встановленому чинним законодавством України порядку, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах. Підприємство утримується у межах кошторису видатків, затвердженого Уповноваженим органом управління, за рахунок: 1) коштів, передбачених у вартості будівництва та ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення та, при визначенні\~встановленому чинним законодавством України порядку, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах, виходячи із законодавчо встановлених нормативів на утримання підприємства; 2) коштів, передбачених у вартості експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення згідно із розрахунками за Методикою, затвердженою Державним агентством автомобільних доріг; 3) коштів поворотної або безповоротної фінансової допомоги; 4) інших доходів, не заборонених законодавством. Судовим розглядом встановлено, що фінансування підприємства здійснювалось виключно за бюджетною програмою 3131090 «Утримання та розвиток автомобільних доріг та дорожньої інфраструктури за рахунок субвенції з державного бюджету». Фінансування здійснювалось лише за\~КЕКВ\~2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства. Статтею 1 Бюджетного кодексу України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу. В статті 91 Бюджетного кодексу України наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема на виконання місцевих програм утримання та ремонту автомобільних доріг. Згідно п. 38 ст. 1 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів - це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету. Відповідно до пп. 3 п. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. При цьому, укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів не передбачено. Таким чином, бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі обумовлені планом їх використання. Цільове фінансування (грошові кошти) надходить підприємству від розпорядника бюджетних коштів на рахунок казначейства, яке спрямовується згідно плану використання, на: заробітну плату та нарахування на заробітну плату; придбання предметів, обладнання та інвентарю; оплату водопостачання та водовідведення; оплату електроенергії; оплату послуг крім комунальних; на інші поточні видатки. Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно-правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відносини, які виникли між позивачем і Департаментом розвитку інфраструктури Сумської ОДА, в частині надання субсидій, є бюджетними, а не цивільно-правовими та взагалі не є об`єктом оподаткування ПДВ. Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області\~ від 07.12.2020 № 00028960704, № 00028950704 є протиправними та підлягають скасуванню. Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до\~ст. 242 КАС України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до\~ст. 316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Результат розгляду: denied