Рішення адміністративного суду від 2023-03-15 00:00:00+02

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 1 Рішення Летичівської селищної ради №24 від 28.01.2022 "Про повторний розгляд заяв [PERSON] та [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки"; зобов`язати Летичівську селищну раду (код ЄДРПОУ: 04404548) надати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер 6823084200:07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницької області. Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 1 Рішення Летичівської селищної ради №24 від 28.01.2022 "Про повторний розгляд заяв [PERSON] та [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки"; зобов`язано Летичівську селищну раду протягом тридцяти календарних днів, після закінчення воєнного стану, повторно розглянути заяву [PERSON] від 19.03.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер 6823084200:07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницької області в строки, порядку та у спосіб, передбачений Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельним кодексом України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення з урахуванням встановлених судом обставин. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з рішенням у частині відмови щодо зобов`язання відповідавча надати дозвіл на розробку проєкту землеустрою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення у цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідач, незважаючи на судові рішення, систематично відмовляє йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, в останнє, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі №560/9334/21, а суд першої інстанції вирішив, що повторний розгляд його заяви буде достатнім для відновлення його прав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Колегія суддів у відповідності до вимог ст. 308 КАС України не переглядає рішення суду у частині задоволений вимог, так яка вона не оскаржена відповідачем. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі №560/9334/21 суд визнав протиправним та скасував пункт 6 рішення Летичівської селищної ради від 29.04.2021 №41 щодо відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Також суд зобов`язав Летичівську селищну раду повторно розглянути заяву позивача від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, з урахуванням встановленого у цій справі. На виконання вказаного рішення суду, Летичівська селищна рада прийняла рішення №24 від 28.01.2022 "Про повторний розгляд заяв [PERSON] та [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", згідно якого [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер 6823084200:07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства (01.03) орієнтовною площею - 2.0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницької області. Підставою відмови відповідач вказав те, що на даний масив надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо створення громадського пасовища (рішення №23 від 21.09.2019) та зарезервоване для випасання ВРХ (рішення №30 від 24.09.2020). Крім цього, на даній земельній ділянці знаходиться пам`ятний знак археології та дана територія обкопана валами. Разом з тим, суд встановив, що рішенням Летичівської селищної ради №23 від 21.02.2019, вирішено розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу (16.00) сільськогосподарського призначення комунальної власності для створення громадського пасовища із цільовим призначенням (18.00) землі загального користування, розташованої за межами населеного пункту с. Суслівці, Летичівської селищної ради, Летичівського району, Хмельницької області ділянки №1 - 6,0000 га кадастровий номер 6823084200:07:005:0001. Відповідно до пункту 3 рішення Летичівської селищної ради №30 від 24.09.2020 зарезервовано земельну ділянку комунальної власності сільськогосподарського призначення із земель запасу (16) площею 8,4993 га кадастровий номер 823084200:07:005:0001, яка розташованої за межами населеного пункту с. Суслівці, Летичівської селищної ради, Летичівського району, Хмельницької області, для випасання ВРХ. Також із наданих доказів встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Хмельницької обласної ради №34 від 21.02.1990 затверджено також списки нововиявлених пам`ятників археології, історії та мистецтва, розташованих на території області та взяття їх на державний облік, серед яких \~\~вказано: "Городище ХІІ-ХІІІ ст. ст. с. Суслівці, на південно-західній околиці села, на лівому березі р. Півд. Буг площа 0,25х030 га к-п Ім. Куйбишева". Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині способу захисту порушеного права позивача, з огляду на наступне. Так, у постанові від 28.05.2020 у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача, як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив у його задоволенні. В даному випадку, відповідач відмовив у задоволені клопотання у формі рішення Летичівської селищної ради №24 від 28.01.2022, яке було винесено на виконання судового рішення у справі №560/9334/21, що вказує на систематичність порушення прав позивача відповідачем, то в такому випадку ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Летичівської селищної ради надати [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00) загальною площею 8,4993 га (кадастровий номер 6823084200:07:005:0001) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Суслівці Летичівської селищною ради Хмельницької області. Із урахуванням висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 15 вересня 2021 року в рамках справи № 740/4635/16-а, дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Таким чином початком етапу приватизації є день звернення з клопотанням та отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, в даному випадку клопотання було подано 19 березня 2021 року, Рішення Летичівської селищної ради №24 від 28.01.2022, яке було винесено на виконання судового рішення у справі №560/9334/21, також було прийнято до набрання чинності Закону №2145-IX. Згідно судової практики, щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно правових актів, яку висловлювали Конституційний та Верховний Суд України у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17: Розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку і процесу законом, що узгоджується з принципом правової визначеності. Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі Закон №2145-IX) набув чинності тільки 07.04.2022 року, яким заборонили надавати дозволи на розробку проекту землеустрою та передавати земельні ділянки у власність. Такі зміни та заборони є тимчасовими на період дії воєнного стану. Проте цим Законом № 2145 ІХ не передбачена заборона щодо зверненням з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, про затвердження проекту землеустрою і заборона органу місцевого самоврядування розглянути такі клопотання. Під час дії воєнного стану був прийнятий Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження"» від 15.03.2022 № 2129-IX та проєкту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності з примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» № 7317 від 26.04.2022, яким були внесені зміни щодо примусового виконання судового рішення, проте цим Законом не передбачена заборона виконувати рішення органами місцевого самоврядування. Отже, клопотання від 19 березня 2021 року, рішення Летичівської селищної ради №24 від 28.01.2022, яке було винесено на виконання судового рішення у справі №560/9334/21 2021 року були подані та винесені, коли, ще не діяв воєнний стан, а тому розпочатий процем приватизації повинен бути завершений за нормами чинного на той момент законодавства. Таким чином, Закон № 2145 ІХ не містить законодавчо визначені підстави для не розгляду клопотання щодо затвердження проекту землеустрою, передбачених саме ст. 118 ЗК України, а відтак оскаржуване судове рішення в цій частині порушує права позивача на доступ до правосуддя. Водночас в даному випадку суд першої інстанції в резулятивній частині оскарженого рішення визначив строк для повторного розгляду клопотання - протягом тридцяти календарних днів, після закінчення воєнного стану Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Так в Україні було введено режим воєнного стану з 24.02.2022 і вже декілька разів продовжено дію режиму воєнного стану. Воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено. До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації (стаття 7 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"). Таким чином, граничний строк дії режиму воєнного стану в Україні визначається настанням події, а саме - усунення загрози нападу чи небезпеки незалежності України, її територіальної цілісності, і як наслідок загальний строк дії режиму воєнного стану може перевищити один рік. Отже, зміст оскаржуваного рішення є не чітким і не зрозумілим, в частині встановлення строку для повторного розгляду клопотання відповідачем, строку виконання даного судового рішення, і як наслідок порушене право позивача не буде усунено, на не визначний термін. Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Частиною 6 ст.139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 1488 грн. З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 1488 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень).

Результат розгляду: granted