Рішення адміністративного суду від 2022-01-24 00:00:00+02

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльність (відмову) щодо ненарахування та не виплати згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації з втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в сумі 45687,74 грн., яка виплачена 19 серпня 2021 року; зобов`язати нарахувати та виплатити згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в сумі 45687, 74 грн., яка виплачена 19 серпня 2021 року. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року \~позов задоволений: - визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у нарахуванні та виплаті позивачу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; - зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року на суму 45687,74 грн. Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником в яких є державний орган, покладено на Державну казначейську службу України, яка здійснює виконання в порядку черговості надходження виконавчих документів у межах відповідних бюджетних призначень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 200/14807/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати позивачу пенсії з 1 квітня 2017 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити позивачу нарахування та виплату пенсії з 1 квітня 2017 року (а.с. 36-40). Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 200/14807/18 \~апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року повернуто заявнику (а.с. 41). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість зі сплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по травень 2019 року включно у сумі 17768,50 грн.; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії позивачу з 1 вересня 2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 1 вересня 2019 року (а.с. 49-51). Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 200/10383/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року повернуто заявнику (а.с. 52). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 200/8002/19-а стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заборгованість зі сплати пенсії позивачу за період з 1 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в розмірі 27919,24 грн. (а.с. 42-56). Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19-а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року повернуто заявнику(а.с. 47-48). Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі № 200/2776/20-а - скасовано. Прийнято нову постанову. Позов [PERSON] до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві щодо повернення без виконання виконавчих листів виданих 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а та 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві здійснити дії, направлені на виконання виконавчих листів виданих 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а та 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а (а.с. 57-61). На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 200/2776/20-а згідно платіжного доручення № 1177299 від 16 серпня 2021 року на рахунок позивача Держказначейською службою України перераховано кошти у сумі 17768, 50 грн. (призначення платежу рішення ДОАС у справі № 200/10383/19-а від 26 листопада 2019 року). Кошти виплачені 19 серпня 2021 року (а.с. 19). Згідно платіжного доручення № 1177297 від 16 серпня 2021 року на рахунок позивача Держказначейською службою України перераховано кошти у сумі 27919,24 грн. (призначення платежу рішення ДОАС у справі № 200/8002/19-а від 29 серпня 2019 року). Кошти виплачені 19 серпня 2021 року (а.с. 20). Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, розглянув звернення позивача на Урядову «гарячу» лінію від 7 серпня 2021 року № БІ-12912942 та від 7 серпня 2021 року № БІ-12912959 щодо реквізитів банківського рахунку для перерахування коштів на користь позивача, надіслало на адресу останньої лист від 20 серпня 2021 року за вих. № 07-05.1-10/11919 в якому повідомило позивача про те, що на виконання заяви її представника від 7 грудня 2020 року до якої були додані виконавчі листи Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 200/10383/19-а та від 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість по сплаті пенсії у загальній сумі 45687, 74 грн., Головним управлінням Казначейства прийнято до виконання. Головне управління Державної казначейської служби України зверталось з листами від 22 грудня 2020 року та від 13 січня 2021 року до боржника з вимогою добровільного виконання вказаного виконавчого листа у зв`язку із тим, що у Головному управлінні Казначейства реєстраційних рахунків боржника, на яких можуть обліковуватися кошти безпосередньо цього органу для здійснення видатків. У зв`язку з неотриманням від боржника відповіді на вказані вище звернення, Головним управлінням Казначейства прийнято до виконання документ на користь позивача на облік за бюджетної програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», за першою чергою, як заборгованість за всіма рішеннями щодо пенсійних та соціальних виплат та внесено відомості під записами № 1177297 та № 1177299 до реєстру судових рішень. Казначейством з дотриманням черговості надходження виконавчих документів, 19 серпня 2021 року проведено перерахування коштів у загальній сумі 45687, 74 грн. на користь позивача платіжним дорученнями від 16 серпня 2021 року на суму 27919, 24 грн. та на суму 17768,50 грн. на реквізити, які були зазначені в заяві представника позивача (а.с. 17-18). 21 серпня 2021 року позивач через Урядовий контактний центр Урядова «гаряча лінія» 1545 звернулась до Головного управління пенсійного фонду України про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в сумі 45687,74 грн., яка виплачена лише 19 серпня 2021 року Державною казначейською службою України (а.с. 15-16). Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 вересня 2021 року за вих. № 25353-25064/Б-02/8-2600/21, повідомило, що підстав для виплати компенсації за втрату частини доходу в зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає (а.с. 28-29). Спірні відносини врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159). За ст.ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. За п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 року у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 року у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 року у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 року у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 року у справі № 638/19990/16-а, які згідно ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення в даній адміністративній справі. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Посилання відповідача на те, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має разовий характер, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону № 2050-ІІІ. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 521/940/17,. Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, що встановлено рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а та від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19-а, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у нарахуванні та виплаті позивачу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. За ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею пенсійного віку. Нараховані суми пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ч. 2 статті 46 Закону № 1058). Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення виплати (ч. 2 ст. 49 Закону № 1058). За п. 65, 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 815/1226/18 аналіз зазначених положень ст. 46 Закону № 1058-ІV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством порядку за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19 виплата пенсії за період з 1 квітня 2017 року по травень 2019 року включно припинена з вини органу, що призначав пенсію, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість зі сплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по травень 2019 року включно у сумі 17768,50 грн. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19 встановлено, що виплата пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.05.2019 року припинена з вини органу, що призначав пенсію та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість зі сплати пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.05.2019 року включно в сумі 27919, 24 грн. З аналізу наведених норм законодавства та правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що виплата пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням відповідної компенсації втрати частини доходів. За п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Отже, для обрахунку розміру компенсації громадянам втрати частини грошових доходів береться нарахований та несвоєчасно виплачений або не виплачений грошовий дохід та індекс споживчих цін (індексу інфляції) за період невиплати такого грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. У сукупності викладених обставин та положень законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виплата компенсації втрати частини грошових доходів повинна бути здійснена з урахуванням індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу включно по місяць, який передує місяцю в якому така виплата проведена. Оскільки виплата пенсії була здійснена 19 серпня 2021, то відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат по липень 2021 року, саме цей місяць є останнім періодом за який враховується індекс споживчих цін для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів. Щодо визначення початкового періоду, за який повинно бути враховано індекс споживчих цін, для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів, то зі змісту судового рішення від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а та від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19-а встановлено, що нараховані і невиплачені суми пенсії мали бути виплачені позивачу на виконання рішень № 200/10383/19 та № 200/8002/19 ще у період з 1 квітня 2017 року по травень 2019 року, однак з вини органу, що призначає пенсії виплачені не були. Враховуючи положення ст.1, 2 Закону № 2050-ІІІ, п. 4 Порядку №159 у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів компенсація втрати частини грошових доходів здійснюється з урахування індексу споживчих цін за період невиплати такого грошового доходу. Аналогічні висновки викладені у п. 73 постанови Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі справа № 640/7975/15-а, згідно яких «позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 до 04.11.2016, а тому вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу лише з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 у справі №2034/2-а-825/11». Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України «Про гарантії держави з виконання судових рішень"» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03.09.2014 № 440, якими передбачено інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів. На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року на суму 45687,74 грн. Отже, \~спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Результат розгляду: denied