Рішення адміністративного суду від 2023-04-27 00:00:00+03

Позивач, Департамент захисту економіки Національної поліції України, звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барабаш Т.О. від 16.02.2022 р. у виконавчому провадженні №68640857 в частині стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України виконавчого збору у розмірі 25532,99 грн та у виконавчому провадженні №68641132 в частині стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України виконавчого збору у розмірі 24645,67 грн. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 640/7511/22 відмовлено у задоволенні адміністративного позову. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 640/7511/22 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що дії державного виконавця щодо розрахунку виконавчого збору, як за виконання рішення немайнового характеру, є протиправними, оскільки в резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 р. у справі № 440/5244/19, звернуті до примусового виконання вимоги мають майновий характер, а тому вважає рішення державного виконавця Барабаш Т.О. щодо винесення постанов від 16.02.2022 р. у виконавчому провадженні № 68640857 і № 68641132 в частині стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України виконавчого збору у розмірі 25532,99 грн. і 24645,67 грн. протиправними та такими, що підлягають скасуванню в цих частинах. Відповідач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався. Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 440/5244/19 позов [PERSON] до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2019 рік [PERSON] у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій. Визнано протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2018 рік [PERSON] у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за серпень 2019 року. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення у розмірі 13543,29 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за жовтень 2019 року. 01 лютого 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом видані виконавчі листи в частині зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за серпень 2019 року, а також нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення у розмірі 13543,29 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за жовтень 2019 року (а.с. 72, 118). На підставі заяв про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання таких виконавчих документів відповідачем прийняті постанови від 16 лютого 2022 року про відкриття виконавчих проваджень № 68641132 та № 68640857 (а.с. 73-78, 117-122). В межах вказаних проваджень 16 лютого 2022 року також прийняті постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн відповідно (а.с. 82, 126). Вважаючи свої права порушеними такими постановами про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з позовом. \~ Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про стягнення виконавчого збору ВП №68640857 від 16.02.2022 та постанова про стягнення виконавчого збору ВП №68641132 від 16.02.2022 прийняті відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, а отже є правомірними та не підлягають скасуванню. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі Закону №1404). Згідно зі ст.1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів. За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому \~статтею 27 \~цього Закону. При цьому, відповідно до визначення частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За змістом частин другої - четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Надаючи оцінку майновому та немайновому\~\~спорам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Майновий позов\~(позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. При цьому до позовних заяв\~немайнового характеру\~належать вимоги,\~які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом\~слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої\~є благо, що не піддається грошовій оцінці. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18) та від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс200. Колегія суддів встановила, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 440/5244/19 зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за серпень 2019 року та зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення у розмірі 13543,29 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за жовтень 2019 року. Отже вказаним рішенням вирішена вимога про захист права,\~що підлягає грошовій оцінці, і судом було чітко визначено суму грошового забезпечення, яку необхідно було нарахувати. Таким чином, вимоги щодо нарахування та виплати грошового забезпечення є майновими позовними вимогами, оскільки їх об`єктом виступає благо, яке підлягає грошовій оцінці, відповідно розмір виконавчого збору у даному випадку мала обраховуватися з урахуванням суми грошового забезпечення, яку рішенням суду зобов`язано перерахувати та виплатити, тобто як зі спору майнового характеру. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає спір, що вирішений рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 440/5244/19 мав майновий характер. Натомість оскаржуваними постановами державного виконавця вирішено стягнути із Департаменту захисту економіки Національної поліції України виконавчий збір у виконавчому проваджені № 68641132 у розмірі 26000грн та у виконавчому проваджені № 68640857 у розмірі 26000грн., а саме визначено стягнути виконавчий збір в розмірі 4-х мінімальних розмірів заробітної плати, виходячи з того, що рішення у справі має\~немайновий характер. Суд першої інстанції погодився з висновком відповідача, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 440/5244/19 має немайновий характер, тому виконавчий збір слід стягувати у розмірі 26000 грн. по кожному виконавчому провадженні. Однак з такою позицію суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 440/5244/19, яким зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн та у розмірі 13543,29 грн - має майновий характер. Таким чином, дії державного виконавця щодо розрахунку виконавчого збору, як за виконання рішення немайнового характеру є протиправними. Оскільки вищевказане рішення суду має майновий характер, то виконавчий збір становить 467,01 грн. (10 % від 4670,10 грн) та 1354,33 грн. (10 % від 13543,29 \~грн). Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.09.2022 р. у справі №280/9443/21. Відповідно до ч. 5\~ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 року у справі № 640/7511/22 та прийняття постанови про задоволення адміністративного позову Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Результат розгляду: granted