Рішення адміністративного суду від 2023-08-01 00:00:00+03

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду \~із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, з підстав відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду \~від 20 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. \~В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач відпрацювала в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу більше трьох років. Крім того, розрахунок витрат за навчання \~за період з 11.09.2017 по 01.03.2019 здійснено позивачем за відсутності будь-яких договірних відносин з навчальним закладом. Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги \~та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.5 Закону України "Про вищу освіту" освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр є одним з рівнів вищої освіти. Судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2013 між Львівським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Житомирській області та [PERSON] укладено договір №57-ПС/2013 про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України Львівському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з п.2.3.6 договору відповідач зобов`язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.10.2021 №474 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" - за власним бажанням. У зв`язку із звільненням [PERSON] зі служби в поліції за власним бажанням Головним управлінням Національної поліції у Львівській області 08.11.2021 було надіслано листа ректорові Львівського державного університету внутрішніх справ за № 4431/112/01/13-2021 з метою вирішенням питання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з підготовкою у закладі вищої освіти зі специфічними умовами навчання. Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до [PERSON] із претензією про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі в розмірі 153 735,42 грн, відповідно до ст.74 Закону України "Про Національну поліцію" та постанови КМУ від 12.04.2017 №261. Згідно з довідками-розрахунками сума фактичних витрат, пов`язаних із утриманням курсанта [PERSON] в Львівському державному університеті внутрішніх справ за періоди навчання з 10.08.2013 по 10.03.2017 та з 11.09.2017 по 01.03.2019 становить загалом 153735,42 грн. У зв`язку з тим, що [PERSON] в добровільному порядку не відшкодувала кошти, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] витрат, пов`язаних з утриманням у Львівському державному університету внутрішніх справ в сумі 153735,42 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне. Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі Порядок № 261). Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону № 580-VIII особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (ч. 5 ст. 74 Закону № 580-VIII). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема за власним бажанням. 12.04.2017 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок № 261. Відповідно до п. 1 Порядку № 261 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: - дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; - звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Згідно з п. 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. Відповідно до п. 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Отже, в даних спірних правовідносинах необхідним є встановлення факту звільнення відповідача із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу. Так, відповідно до копії матеріалів послужного списку №0118338 [PERSON] в період з 10.08.2013 по 10.03.2017 \~навчалась у Львівському державному університеті внутрішніх справ. Відповідно до наказу Національної поліції України від 10.03.2017 №188 о/с [PERSON] присвоєно \~звання лейтенанта поліції. 11.03.2017 [PERSON] прийнято на посаду слідчого Відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу ГУНП у Львівській області. Відомості про звільнення з цієї посади в матеріалах трудової книжки та послужного списку відсутні. \~ При цьому, з 11.09.2017 по 01.03.2019 [PERSON] зарахована на навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр. Водночас, з 02.03.2019 по 13.03.2019 [PERSON] працювала \~на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області. В період з 13.03.2019 по 15.02.2021 [PERSON] працювала на посаді слідчого слідчого відділу Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області. В період з 15.02.2021 по 26.04.2021 [PERSON] працювала на посаді старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції ГУНП. В період з 26.04.2021 по 26.07.2021 [PERSON] працювала на посаді слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління \~ГУНП. \~ З 26.07.2021 по 29.10.2021 \~ [PERSON] працювала на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості \~слідчого відділу \~Львівського районного управління поліції №2 ГУНП. Відповідно до наказу Головного управління національної поліції від 29.10.2021 №474 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції з 01.11.2021. Стаж роботи в поліції при звільненні в календарному обчислення становить 08 років 00 місяців 29 днів. Отже, відповідно до вищезазначеного [PERSON] після закінчення навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ з 11.03.2017 було прийнято на посаду в органи Національної поліції України, звідки її було звільнено з 01.11.2021. \~\~\~ Таким чином, [PERSON] на виконання положень п.2.3.5 Договору №57-ПС/2013 про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ відпрацювала більше трьох років у місці призначення після закінчення навчання за освітнім рівнем бакалавр. З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] фактичних витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі в якості курсанта відповідно до умов Договору №57-ПС/2013 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ. Крім того, \~згідно з п. 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. Водночас, судом встановлено та підтверджується позивачем, що договір про надання освітніх послуг в період з 11.09.2017 \~по 01.03.2019 між Львівським державним університетом внутрішніх справ, [PERSON] та ГУНП не укладався. Отже, позовні вимоги, що стосуються стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з навчанням [PERSON] за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр в період з 11.09.2017 по 01.03.2019 не відповідають положенням чинного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин та є безпідставними. Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що договір про надання освітніх послуг №57-ПС/2013 від 19.08.2013 підписано неповнолітньою особою, а тому відповідач не може нести відповідальності, передбаченої умовами договору, оскільки до матеріалів справи не надано \~доказів відсутності згоди батьків неповнолітньої особи на момент укладення такого договору. \~ Відповідності з\~ст.242 КАС України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. На підставі вищезазначеного, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову. Відповідно до\~статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~

Результат розгляду: granted