Рішення адміністративного суду від 2022-11-17 00:00:00+02

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення вимог просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ) у частині непризначення йому пенсії по інвалідності у розмірі пенсії по віку, обчисленої відповідно до статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; - зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового (підземного) за Списком №1 стажу періоди роботи позивача з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля», врахувати заробітну плату за цей період для обчислення коефіцієнту заробітку та з урахуванням цих періодів та заробітної плати провести перерахунок пенсії у відповідності до статей 27, 28, абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 11 лютого 2022 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі № 380/7996/22 вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у зарахуванні [PERSON] до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 періоду роботи у відокремленому підрозділі шахті «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року. Зобов`язано відповідача зарахувати до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 період роботи позивача у відокремленому підрозділі шахті «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач працював з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року повний робочий день за професією, котра передбачена, як робота зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1, то те, що відраховані із заробітної плати страхові внески не потрапили до Пенсійного фонду України, не має впливати та відображатися на його законних правах та інтересах, порушувати право на належне пенсійне забезпечення і є лише провиною роботодавця. Разом із тим, позовна вимога про оскарження дій ГУ ПФУ по відмові у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 11 лютого 2022 року та зобов`язання здійснити такий перерахунок задоволенню не підлягає, оскільки нормами чинного законодавства визначено, що право на перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мають особи, яким призначено пенсію за віком. На час звернення позивача до ГУ ПФУ в квітні 2022 року з заявою про перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком йому була призначена пенсія по інвалідності. Окрім того, на той час він не досяг пенсійного віку для призначення пенсії за віком, в тому числі і на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та не набув спеціального стажу роботи (25 років або 20 років) для призначення пенсії за віком на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відсутні. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено сторонами. Позивач [PERSON] у своїй скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні його позовних вимог та у цій частині прийняти нове, який такі вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що предметом спору у справі є не визнання за особою права на пенсію за віком, а фактично перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у повному розмірі. При цьому звертає увагу, що у рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії відповідач не оспорював його права на перерахунок пенсії, а аргументи ГУ ПФУ зводилися лише до підстав незарахування періодів роботи позивача до страхового та пільгового стажу через відсутність даних про сплату єдиного соціального внеску. Відповідач ГУ ПФУ у своїй скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки відокремленим підрозділом «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, то підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача немає. Вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначене при прийнятті свого рішення. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] не працює та перебуває на обліку в ГУ ПФУ з 11 лютого 2022 року у зв`язку із призначенням пенсії по III групі інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На час звернення до відповідача [PERSON] , [INFO] , досяг 39 річного віку. Як слідує з матеріалів справи, страховий стаж [PERSON] та стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», обчислений по 29 лютого 2020 року та становить 17 років 09 місяців 22 днів, з них 15 років 03 місяці 03 дні пільгового (підземного) стажу та 02 місяці 22 днів - навчання за спеціальністю. Період роботи позивача з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи Списком №1 з повним робочим днем під землею, оскільки згідно до «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» форми ОК-5 [PERSON] відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля». Розмір пенсії позивача на час призначення пенсії становив 13565 грн 83 коп (26831 грн 66 коп х 50%). Позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно із статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на весь період отримання пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. ГУ ПФУ листом від 04 травня 2022 року № 5606-4647/М-52/8-1300/22 повідомило позивача про те, що при призначенні йому пенсії страховий стаж та стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», враховано за даними про сплачені підприємством страхові внески по 29 лютого 2020 року. У зв`язку із тим, що страховий стаж позивача становить 32 роки 09 місяці 22 дні, замість передбаченого абзацом 8 частини 2 статті 33 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» для чоловіків 35 років страхового стажу, відсутні підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком. Відповідно до довідки ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» від 23 травня 2022 року №1-10/539 та інформації про нарахування і сплату єдиного соціального внеску по вказаному підприємству, заробітна плата у період роботи з березня 2020 року по липень 2021 року сплачена позивачу у повному розмірі з одночасною повною сплатою єдиного соціального внеску. Не погодившись з відмовою відповідача у зарахуванні до страхового стажу та до стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року та відмову у перерахунку пенсії у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач за захистом своїх прав звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Як слідує з матеріалів справи, позивача 07 лютого 2006 року було прийнято у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» учнем гірника підземного 1-го розряду з повним робочим днем у шахті (наказ №37-к від 10.02.2006) та 08 липня 2021 року звільнено у зв`язку виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я за пунктом 2 статті 40 Кодексу Закону про працю України (наказ №138-к від 08.07.2021). Відповідно до запису № 18 у трудовій книжці [PERSON] 21 травня 2013 року його переведено на посаду помічника начальника дільниці підземним з повним робочим днем у шахті (наказ №130к від 21.05.2013). Таким чином, на переконання апеляційного суду, відомостями трудової книжки [PERSON] підтверджується стаж роботи позивача з 07 лютого 2006 року по 08 липня 2021 року з повним робочим днем у шахті. Частиною 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ встановлено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. За правилами частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Механізм призначення (перерахунку) пенсії регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1). Відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1 за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (далі \~Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. Згідно з пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку. Аналізуючи зазначене законодавство, апеляційний суд дійшов висновку, що основною підставою для зарахування страхового стажу для обчислення розміру пенсії особі, яка підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, є щомісячна сплата страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. (Частини перша, третя, десята, дванадцята статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на призначення (перерахунок) пенсії. Несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом. Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду його роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцями, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник. Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФУ щодо незарахування до пільгового (спеціального) стажу за списком № 1 періоду роботи позивача у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 березня 2020 року по 08 липня 2021 року. Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції підставно зобов`язав ГУ ПФУ зарахувати позивачу до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу роботи зазначений спірний період. Окрім того, апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про оскарження дій ГУ ПФУ по відмові у перерахунку розміру пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 11 лютого 2022 року та зобов`язання здійснити такий перерахунок. Так, оскільки на час звернення позивача до ГУ ПФУ у квітні 2022 року із заявою про перерахунок пенсії він не досяг пенсійного віку для призначення пенсії за віком, в тому числі і на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та не набув спеціального стажу роботи (25 років або 20 років) для призначення пенсії за віком на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то підстав для перерахунку його пенсії у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» немає, що обґрунтовано вказав у своєму рішенні суд першої інстанції. Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянтів та доводів, викладених у апеляційних скаргах, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення. Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Результат розгляду: denied