Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

18.11.2021р. (згідно з відомостями поштового конверта) позивач Фізична особа-підприємець /ФОП/ [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним і скасувати прийняте відповідачем Галицькою митницею Держмитслужби рішення № UA209000/2020/210015/2 від 17.06.2021р.; стягнути з відповідача понесені судові витрати (Т.1, а.с.1-4, 16). Відповідно до ухвали суду від 06.12.2021р. справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (Т.1, а.с.18 і на звороті). Ухвалою суду від 08.02.2022р. вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (Т.1, а.с.80 і на звороті). Згідно протоколу судового засідання від 12.04.2022р. сторони в судове засідання від 12.04.2022р. не з`явилися, суд з виходом в нарадчу кімнату оголосив вступну і резолютивну частини рішення (Т.1. а.с.155). Однак, вступна і резолютивна частини рішення суду від 12.04.2022р. в матеріалах справи є відсутньою, а розгляд справи проведений в письмовому провадженні (Т.1, а.с.202). В тексті самого рішення суд вказав на наявність підстав розгляду питання про закриття провадження у справі в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу (Т.1, а.с.157). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення відповідача Галицької митниці Держмитслужби № UA209000/2020/210015/2 від 17.06.2021р. про коригування митної вартості товарів; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.1, а.с.156-161). Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Львівська митниця (утворена як відокремлений підрозділ Державної митної служби України), яка в поданій апеляційній скарзі покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.166-169). В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що представлені для митного оформлення документи (зокрема, зовнішньоекономічний контракт від 14.05.2021р.) не містили перекладу на українську мову, у CMR і контракті були відсутніми підписи відповідно відправника і продавця; наданими документами не визначено умови поставки товару DAP Львів, при цьому наявні розбіжності у вазі нетто товару та номері банківського рахунку продавця товару. Частково виконавши вимогу митного органу про надання додаткових документів, декларант не надав перекладу документів на українську мову і не усунув наявних розбіжностей, що унеможливило встановлення умов поставки і розрахунків за придбаний товар. Перелік зазначених обставин в своїй сукупності вказує на наявність в митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів. Із наведених причин відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, а причини його застосування викладені у рішенні відповідача № UA209000/2020/210015/2 від 17.06.2021р. про коригування митної вартості товарів. Постановою КМ України № 895 від 30.09.2020р. «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» та наказами Державної митної служби України № 460 від 19.10.2020р. «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів» та № 480 від 27.10.2020р. «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» Галицьку митницю Держмитслужби реорганізовано. Згідно наказу № 472 від 30.06.2021р. новоутворені митниці як відокремлені підрозділи Державної митної служби України розпочали з 00 год. 00 хв. 01.07.2021р. здійснення покладених на них функцій і повноважень. У процесі реорганізації утворено відокремлений підрозділ Держмитслужби - Львівську митницю, зоною діяльності якої є виключно Львівська обл. Виходячи з наведеного, в порядку ст.52 КАС України судом апеляційної інстанції допущено заміну відповідача Галицької митниці Держмитслужби її правонаступником - Львівською митницею (утвореною як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (код ЄДРПОУ 43971343) (Т.1, а.с.180-181). Позивачем ФОП [PERSON] скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.1, а.с.191-195). Ухвалою апеляційного суду від 19.10.2022р. витребовувано з ініціативи апеляційного суду додаткові докази по справі (зокрема, переклади на українську мову документів, що викладені на іноземній мові) та призначено розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін (їх представників) (Т.1, а.с.202-206). Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів. Як встановлено під час судового розгляду справи, 14.05.2021р. між нерезидентом «Don Diego srl» (Італія) та ФОП [PERSON] укладено контракт, за умовами якого позивач придбала підошви різної форми та розміру, гумові, без каблука, литі, що використовуються виключно для виробництва повсякденного взуття. В цілях митного оформлення ввезеного товару позивач подала митну декларацію № UA209140/2021/060575 від 15.06.2021р. з переліком документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, а саме: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 615/2021Е від 10.06.2021р.; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 10.06.2021р.; декларація про походження товару (Declaration of origin) № 615/2021Е від 10.06.2021р.; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l (Movement certificate EUR. 1) S537862 від 11.06.2021р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу б/н від 14.05.2021р.; договір про надання послуг митного брокера б/н від 01.08.2019р.; копія митної декларації країни відправлення № 21ITQ0F1T00017297E7 від 11.06.2021р.; За результатами опрацювання поданих документів митним органом встановлено наступне: зовнішньоекономічний контракт б/н від 14.05.2021р., інвойс № 615/2021Е від 10.06.2021р. подано декларантом на іноземній мові. Крім того, вказаний контракт підписаний одноосібно лише продавцем, що не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001р.; у CMR неналежним чином заповнена гр.22 - відсутній підпис відправника, що суперечить вимогам ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та Закону України № 57-V від 01.08.2006р. «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів». За таких умов неможливо встановити умови поставки та розрахунків за отриманий товар; постачання товару здійснювалось на умовах поставки DAP-Львів. Зазначені умови не вказані в рахунку-фактурі № 615/2021Е від 10.06.2021р., у контракті від 14.05.2021р.; перевірити достовірність цих відомостей не видається можливим. Перевізником товару є нерезидент «Elit-Travel», а умови DAP згідно з Правилами Інкотермс є нетиповою умовою поставки товару для компаній з Європи. у документах встановлені розбіжності у вазі нетто товару та номері банківського рахунку. Зокрема, у рахунку-фактурі № 615/2021Е від 10.06.2021р. вага нетто товару становить 710,04 кг, у контракті від 14.05.2021р. - 561,204 кг, однак кількість пар ідентична в обох документах (911 пар). У рахунку-фактурі № 615/2021Е від 10.06.2021р. вказано рахунок продавця товару «IBAN NO.: IT 34 I 02008 68876 000030088944», у контракті від 14.05.2021р. зазначено «IBAN IT 59 S 08491 68870 000010154197»; копія платіжного доручення про сплату валютних коштів до митного оформлення не подавалась. 15.06.2021р. декларанту надіслано електронне повідомлення із вимогою надати додаткові документи про підтвердження визначеної митної вартості товарів, що імпортувались, а саме: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України (Т.1, а.с.225-226). Декларантом на вимогу митного органу надано документи, які подавались попередньо до митного оформлення (рахунок-фактуру № 615/2021Е від 10.06.2021р. та його переклад, контракт від 14.05.2021р., експортну декларацію № 21ITQ0F1Т00017297Е7 від 11.06.2021р.). Інші документи, які б спростовували встановлені розбіжності декларантом не надано (Т.1, а.с.226). 17.06.2021р. відповідач прийняв рішення № UA209000/2020/210015/2 від 17.06.2021р. про коригування митної вартості товарів, згідно із графою 30 якого визначив митну вартість товару за резервним методом у розмірі 3066,01 доларів США. У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. При вивченні поданих до митного оформлення документів була встановлена наступна інформація, що призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості: зовнішньоекономічний контракт б/н від 14.05.2021р. подано декларантом на іноземній мові. Крім того, на іноземній мові надано інвойс № 615/2021Е від 10.06.2021р. Так як дані, що містяться у вищевказаних документах, є необхідними для перевірки та підтвердження митної вартості, декларант зобов`язаний забезпечити переклад зазначених документів (ст.254 МК України); у CMR неналежним чином заповнена гр.22 - відсутній підпис відправника, що суперечить вимогам ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та Закону України № 57-V від 01.08.2006р. «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів». Отже неможливо встановити умови поставки та розрахунків за отриманий товар. Крім того, вказаний контракт підписаний одноосібно лише продавцем, що не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001р. Таким чином, митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. На вимогу митного органу декларантом надано інвойс № 615/2021Е від 10.06.2021р. та його переклад; контракт б/н від 14.05.2021p., експортна декларація. Переклад фактури не завірений належним чином уповноваженою особою. Інших додаткових документів на вимогу декларантом не надано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методи 2а, 2б, 2в, 2г з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари Застосовано резервний метод (ст.64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100060/2021/282973 від 13.06.2021р. (Т.1, а.с.219-220). На підставі рішення про коригування митної вартості товарів відповідач 17.06.2021р. оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209140/2021/001103, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із помилково заповненими графами гр.12, 45, 43, 44 ВМД відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA209000/2021/210015/2 від 17.06.2021р. (порушено умови декларування передбачені п.п.1, 8 ст.257, ст.55 МК України, постанови КМ України № 450 від 21.05.2012р., вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затв. наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012р.). Також позивачу роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме подання нової митної декларації з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/210015/2 від 17.06.2021р. (Т.1, а.с.221-222). Митне оформлення для випуску у вільний обіг вказаних товарів було здійснено за МД № UA209140/2021/061424 від 17.06.2021р. (Т.1, а.с.217-218). Із змісту заявленого ФОП [PERSON] позову слідує, що його предметом є оскарження прийнятого Галицькою митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів додаткових комплектуючих частин взуття (підошви різної форми та розміру, гумові, без каблука, литі, що використовуються виключно для виробництва повсякденного взуття), митне оформлення яких здійснювалося згідно митної декларації № UA/209140/2021/060575 від 15.06.2021р. Визначальне значення для правильності вирішення спору мають документи, що засвідчують факти придбання та оплати вартості придбаного товару в продавця-нерезидента, а також умови його транспортування на митну територію України. Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що розбіжності, на які вказав відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально. Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що позивачем разом з митною декларацією подано повний пакет документів, визначений ч.2 ст.53 МК України, які підтверджують митну вартість товару. Натомість, відповідач не довів, що подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі та містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів. З огляду на викладене, у відповідача було достатньо підстав для підтвердження числових значень усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару. Щодо тверджень відповідача про різні рахунки, вказані у фактурі № 615/2021 від 10.06.2021р. (IBAN TO 34 І 02008 68876 000030088944) та в контракті від 15.05.2021р. (IBAN ІТ 59 S 08491 68870 000010154197), то такі є безпідставними з огляду на те, що МК України не вимагає будь-якого чіткого фіксування рахунків між контрагентами, а визначення конкретного IBAN для формування числового значення митної вартості товару не передбачено законом. Різні номери банківських рахунків продавця жодним чином не впливають на вартість товару, наявність двох або більше рахунків МК України не заборонена. Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим. Суд також зазначив, що відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому в контролюючого органу були відсутніми підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до ст.64 МК України. В той же час, покликання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваних рішень, оцінені судом критично, адже в цьому випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Таким чином, спірне рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та безпідставним. Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, з наступних причин. За приписами ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. За приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості За приписами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Аналіз наведених положень МК України вказує на те, що підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. При цьому, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи. Як слідує з матеріалів справи, під час митного оформлення позивачем було надано відповідачу низку документів для підтвердження митної вартості товару згідно митної декларації № UA209140/2021/060575 від 15.06.2021р. За результатами опрацювання наданих документів виявлено розбіжності та неточності, у зв`язку з чим Галицька митниця Держмитслужби запропонувала позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, зокрема: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; копію митної декларації країни відправлення; переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України. Отже, Галицька митниця Держмитслужби, направляючи електронне повідомлення, вимагала подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару шляхом подання визначеного переліку документів, які можуть підтвердити заявлену митну вартість. Однак, на вимогу митного органу декларант додатково подав митному органу лише документи, які подавались попередньо до митного оформлення (рахунок-фактуру № 615/2021Е від 10.06.2021р. та його незавірений переклад, контракт від 14.05.2021р., експортну декларацію № 21ITQ0F1Т00017297Е7 від 11.06.2021р.). Перевіряючи обґрунтованість сумнівів митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару (підошви різної форми та розміру, гумові, без каблука, литі, що використовуються виключно для виробництва повсякденного взуття) судом апеляційної інстанції з`ясовано, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості поданого до митного оформлення товару відповідачем було встановлено наступні розбіжності: зовнішньоекономічний контракт б/н від 14.05.2021р. подано декларантом на іноземній мові. Крім того, на іноземній мові надано інвойс № 615/2021Е від 10.06.2021р. Так як дані, що містяться у вищевказаних документах, є необхідними для перевірки та підтвердження митної вартості, декларант зобов`язаний забезпечити переклад зазначених документів (ст.254 МК України); у CMR неналежним чином заповнена гр.22 - відсутній підпис відправника, що суперечить вимогам ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та Закону України № 57-V від 01.08.2006р. «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів». Отже, за таких обставин в митного органу не було можливості встановити умови поставки та порядок розрахунків за отриманий товар. Аналізуючи представлений інвойс № 615/2021Е від 10.06.2021р. та його переклад на українську мову колегія суддів звертає увагу на те, що у таких є відсутньою інформація щодо умов поставки товару та його оплати. Будучи первинним бухгалтерським документом, рахунок-фактура повинен містити реквізити, які дають змогу ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема, зміст та обсяг господарської операції. Інші документи, які б спростовували встановлені розбіжності, декларантом не надано. Під час апеляційного розгляду позивачем долучено до справи платіжне доручення від 19.05.2021р. на суму 2000 євро, які були сплачені на рахунок нерезидента «Don Diego srl» (Італія) IBAN IT 59S0849168870000010154197 (Т.1, а.с.196), що не пояснює розбіжності у банківських рахунках продавця, що вказані в контракті та інвойсі. Також на виконання ухвали апеляційного суду від 19.10.2022р. позивачем частково представлені витребовувані судом документи та їх переклад (Т.2, а.с.1-13). Відповідно до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Будь-яких доводів щодо помилковості вимог митного органу про надання перекладу документів, а також про причини неможливості такого позивачем не вказано. З огляду на викладене, в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у ньому вказано джерело інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості; зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. Водночас, позивачем не було вжито належних заходів для представлення документів, які б спростовували виявлені митним органом розбіжності та підтверджували умови поставки і оплати товару. Без представлення необхідних документів, зокрема, перекладу на українську мову, митний орган через дії самого декларанта (позивача) був позбавлений можливості здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару під час проведення митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до п.7 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затв. наказом ДФС України № 689 від 11.09.2015р., при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару. Згідно з положеннями п.5 вказаних Методичних рекомендацій під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: - спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; - спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; - інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; - інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; - інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; - інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; - цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; - інформація отримана з мережі Інтернет. Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити. Згідно з приміткою 4 до п.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар. Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість», визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари. Згідно з частинами 1, 2 Приміток до ст.7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7. Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявленої митної вартості товарів, декларантом всупереч вимогам ст.254 МК України не було представлено перекладів документів, що надавалася для митного оформлення; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі витребуваних документів, хоча такі вже були представлені під час судового розгляду справи. Водночас, в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказав джерела інформації, що використовувались для визначення митної вартості, зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. Рішенню про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.ст.59 і 60 МК України, як це встановлено ч.4 ст.57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару. За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах, що дозволяють чітко ідентифікувати умови поставки та оплати товару, відомостей про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження митної вартості імпортованого товару за ціною договору, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимогу їх в повному обсязі не надав. За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів в повному обсязі на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є правомірними. Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а відтак і правильності визначення митної вартості. З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані позивачем документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, митним органом правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів. В порядку ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат: понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ФОП [PERSON] ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Львівську митницю (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України). З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Результат розгляду: denied