Рішення адміністративного суду від 2023-07-18 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Чумак Роман Іванович, в якому просив суд: - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАБ № 505142 від 30.03.2023, що винесена інспектором УПП в Одеській області, старшим лейтенантом поліції Чумаком Романом Івановичем про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.; - закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] ; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням матеріального права. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2023 року у задоволенні позову [PERSON] до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Чумак Роман Іванович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено в повному обсязі. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуальнного права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу. У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, посилається на правомірність оскаржуваного рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 30.03.2023 інспектором роти № 5 батальйону 5 полку УПП в Одеській області Чумаком Романом Івановичем було винесено постанову серії БАБ № 505142 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ст. 126 ч. 2 КУпАП України, якою до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене п.п. 2.13 та п. 2.1 «а» ПДР України. Підставою для складання даної постанови стало те, що 30.03.2023 о 18 годині 30 хвилин в м.Одесі по вулиці Дача Ковалевського, 91 було виявлено двоколісний транспортний засіб із електродвигуном ZОJ60V, без реєстраційного номера під керуванням [PERSON] , який керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія відповідної категорії та права керувати. Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п.п. 2.1 «а», 2.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. За приписами п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР. Відповідно до п.1.10 ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобі повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії). Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них. Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018. Позивачем в позовній заяві наголошено, що останній повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, так як він не є суб`єктом вчинення вказаних правопорушень, оскільки транспортний засіб електроскутер «Citycoco 25000w», яким він керував, не є механічним транспортним засобом, адже має потужність двигуна 2.5 кВт, тобто менше ніж 3 кВт. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, відповідачем не заперечується та \~прийнято судом першої інстанції те, що електроскутер «Citycoco 25000w» має потужність електродвигуна 2500 Вт, тобто 2,5 кВт та не є механічним транспортним засобом, про що відповідач окремо зазначав та про наявність такої інформації в інтернет мережі. Дослідивши інформацію з інтернет ресурсів, апеляційний суд зазначає, що такий факт підтверджується, зокрема інтернет-ресурсами за посиланнями: «https://rozetka.com.ua/372992184/p372992184/characteristics/» та «https://epicentrk.ua/ua/shop/mplc-elektroskuter-citycoco-x11-2500-w-black-10212033-1edd2e9d-9fad-6dc4-b810-4f919bca8929.html», де в розділі «Технічні характеристики» - потужність мотора даної моделі електричного скутера становить 2500 Вт, тобто 2,5 кВт. Таким чином, транспортний засіб «Citycoco 25000w» з потужністю електродвигуна 2,5 кВт, не належить до механічних транспортних засобів (на вказаний транспортний засіб не поширюється поняття механічного транспортного засобу), а тому особа, яка ним керує, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, працівником поліції не в повній мірі дотримано вимог закону, а саме ст. ст. 245, п. 1, ст. 247, ст.ст. 251, 280 КУпАП, не повно і не всебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності визнається судом протиправною, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний суд, враховуючи припис \~ст. 139 КАС України, зазначає, що з відповідача Департаменту патрульної поліції мають бути стягнуті на користь позивача понесені позивачем судові витрати сплачений судовий збір \~при поданні позову до суду першої інстанції в сумі 536,80 грн (а.с. 5), сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 805,20 грн (а.с. 61), всього в сумі 1342 грн.

Результат розгляду: granted