Рішення адміністративного суду від 2022-04-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №815932 та закрити провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі серії ДП18 №815932, складеною 22.02.2021 командиром роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП капітаном поліції Фещенком Андрієм Івановичем, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Відповідно до змісту постанови, 02.02.2021 о 21 год. 35 хв. в м.Житомирі по вул.Космонавтів, 6-А, [PERSON] керував транспортним засобом OPEL INSIGNIA, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , країна реєстрації Республіка Польща, чим порушив ч.5 ст.380 Митного кодексу України. Вважає постанову незаконною, оскільки: особа, яка належним чином ввезла транспортний засіб на митну територію України - власник [PERSON] , - перебував разом з позивачем в автомобілі, тому відсутній склад правопорушення; відсутні докази того, що позивач керував транспортним засобом, натомість саме перебування особи на місці водія не доводить факту керування транспортним засобом; в п.6 оскаржуваної постанови не зазначено повних відомостей про особу, яка порушила ч.5 ст.380 МК України (не вказано ім`я та по батькові/ініціалів; в п.8 оскаржуваної постанови в якості додатків зазначено рапорт ДМС та повідомлення, однак без реквізитів, внаслідок чого їх не можна ідентифікувати та розглядати як докази. Враховуючи відсутність складу правопорушення, відсутність в постанові посилання на порушення норм ПДР, відсутність належних та допустимих доказів, які б встановлювали фактичні обставини події посадовими особами УПП в Житомирській області ДПП, просить скасувати спірну постанову та закрити провадження у справі. Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року справу №240/9100/21 передано за підсудністю на розгляд Корольовському районному суду м.Житомира. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу. Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2021 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 09 листопада 2021 року від представника Управління патрульної поліції в Житомирській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить позов [PERSON] залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження постанови. Вказує, що оскаржувану постанову позивач отримав поштовим зв`язком 26.02.2021 та оскаржив її до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції. 23.03.2021 [PERSON] направлено рішення про залишення скарги без задоволення, а постанови без змін. Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом тільки 18.05.2021, що свідчить про пропуск встановленого десятиденного строку звернення на оскарження постанови. Що стосується спірної постанови, то вважає її такою, що прийнята з дотриманням чинного законодавства: позивачем не спростовано та не доведено, що на момент зупинки його інспекторами поліції, власник транспортного засобу (особа яка ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його в митний режим транзиту) знаходився в транспортному засобі з особою, яка безпосередньо керувала ним; позивач був повідомлений про запрошення на розгляд справи до Управління патрульної поліції на 22.02.2021 шляхом вручення під підпис письмового повідомлення, однак на розгляд не з`явився; факт вчинення правопорушення підтверджується відеофайлами з відеореєстратора №20210203081156000079, які є належними доказами. 10 грудня 2021 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій останній вказує, що відповідач не надав доказів того, що транспортний засіб, власником якого є [PERSON] , був переданий у володіння, користування або розпорядження [PERSON] , який не ввозив його на митну територію України або не переміщував в митний режим транзиту. Відповідач ігнорує факт присутності у транспортному засобі його власника [PERSON] під час зупинки поліцейськими 02.02.2021, коли за кермом був позивач, що є ключовим для вирішення цієї справи, і вказане також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Крім того, оскаржувана постанова була складена [PERSON] 22.02.2021, а надана суду у відзиві копія рапорту, який зазначений як додаток до оскаржуваної постанови в п.8, датований 23.02.2021, що свідчить про те, що під час складення спірної постанови рапорту не існувало взагалі. Зміст інформаційного листа Держмитслужби України від 10.02.2021, який також є додатком до постанови, жодним чином не підтверджує будь - якого порушення позивачем митного законодавства. Крім того, в поданій відповіді на відзив позивач звертає увагу на те, що за результатами перевірки Державна Митна Служба не зафіксувала жодних порушень митного законодавства ні з його боку, ні з боку [PERSON] . Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Щодо пропуску строку звернення до суду із позовом. Так, відповідно до ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2021 року, позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу в зв`язку із пропуском строку звернення до суду із цією позовною заявою. Предметом детального дослідження судом у цій ухвалі були обставини звернення позивача до суду поза межами десятиденного строку, встановленого ч.2 ст.286 КАС України, в тому числі і обставин, на які вказує відповідач у відзиві на позов, як на підставу залишення позову без розгляду. Натомість, постановою Житомирського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2021 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду з мотивів допущення судом першої інстанції надмірного формалізму при вирішенні питання про поновлення позивачу строку звернення до суду із позовом, а також забезпечення права допуску до правосуддя. Враховуючи, що наведеною постановою вже надано оцінку питанню можливості розгляду цієї справи поза межами встановленого ч.2 ст.286 КАС України строку, клопотання представника відповідача про залишення позову [PERSON] без розгляду задоволенню не підлягає. Щодо безпосередньо правомірності спірної постанови. Cудом встановлено, що 22 лютого 2022 року командиром роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітаном поліції Фещенком Андрієм Івановичем було винесено постанову серії ДП18 №815932 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.8 cт.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Згідно змісту вищевказаної постанови, 02.02.2021 о 21 годині 35 хвилин в м.Житомирі, по вул.Космонавтів, 6А, громадянин Бодашевський керував транспортним засобом Opel Insignia, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним Кодексом України, так як даний громадянин не поміщав вищевказаний транспортний засіб в режим тимчасового ввезення, чим було порушено ч.5 ст.380 Митного кодексу України. Не погоджуючись зі спірною постановою, [PERSON] 05.03.2021 звернувся із скаргою, за результатами розгляду якої Управлінням патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції прийнято рішення від 23.03.2021 про залишення постанови від 22.02.2021 без змін. Вважаючи постанову протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. При цьому, позивач наголошує, що відсутнє порушення ч.5 ст.380 Митного кодексу України, оскільки 02.02.2021, коли він керував транспортним засобом Opel Insignia, номерний знак [NUMBER] , і його зупинили працівники поліції, в транспортному засобі також був присутній і його власник - [PERSON] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною 1 ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.8 ст.121 КУпАП. Відповідно до частини першої статті 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Відповідно до частини п`ятої статті 380 Митного кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Пунктом 60 частини 1 статті 4 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. За змістом ч.4 ст.469 МК України, передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, норма ч.4 ст.469 конкретизує випадки передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, які не утворюють складу правопорушення, а саме: правомірною є передача у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тільки за умови одночасного перебування в транспортному засобі цієї особи та особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту. Згідно ч.8 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи, що приписи ч.8 ст.121 КУпАП мають ознаки бланкетної диспозиції, яка вказує на необхідність притягнення до адміністративної відповідальності саме за порушення обмежень, встановлених Митним кодексом України, зокрема, у разі передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, а, в свою чергу, Митний кодекс України конкретизує наведену диспозицію та вказує, що не вважатиметься порушенням обмежень передача транспортного засобу за одночасного перебування в ньому особи, яка ним керує, та особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, - відтак наведена обставина (перебування у транспортному засобі особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту) підлягає обов`язковому з`ясуванню судом у даних спірних правовідносинах (оскільки є підставою позову) з метою встановлення порушення обмеження, передбаченого ч.5 ст.380 МК України, та, відповідно, правомірності оскаржуваної постанови. За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , транспортний засіб Opel Insignia, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , належить [PERSON] . Згідно копії митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із провадженням підприємницької діяльності № UA205020/2021/1627 від 31.01.2021, листа Київської митниці Державної митної служби України за вих.№7.8.-5/17.1/8/2794 від 10.02.2021, вказаний транспортний засіб особистого користування ввезений 31.01.2021 на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 60 днів, до 01.04.2021, громадянином [PERSON] . 08.04.2021 заступником начальника Київської митниці Державної митної служби України за вих.№7.8.-5/20/8/7085 сформовано запит до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, в якому, з метою з`ясування наявності ознак адміністративного правопорушення, обставин та дотримання вимог ч.5 ст.380 МК України, просить надати інформацію, чи був присутнім під час зупинки 02.02.2021 у транспортному засобі Opel Insignia, номерний знак [NUMBER] , громадянин України [PERSON] . У відповідь на запит, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції листом від 21.05.2021 № 6959/41/28/01-2021 повідомило, що будь-які фактичні дані про пасажирів, які перебували в транспортному засобі, під час зазначеної події, відсутні та працівниками УПП в Житомирській області ДПП їх особи не встановлювались. З наданого відповідачем диску (який вказано в якості додатку до постанови про адміністративне правопорушення серії ДП18 №815932) вбачається наступне. Відеофайлом «20210203072356000068» зафіксовано факт зупинки 02.02.2021 (відео розпочинається о 21 год. 07 хв. та закінчується о 21год. 23 хв.) транспортного засобу, в якому перебував водій, пасажир на передньому сидінні. Також водій зазначив про наявність третьої особи на задньому пасажирському сидінні. З відеозаписів «20210203072931000071» та video_2021-11-17_12-36-27 (відео розпочинаються о 21 год. 23 хв. та закінчується о 21год. 38 хв., о 21год.33 хв. та 21год.36хв. відповідно; фіксують, в тому числі, процес переслідування транспортного засобу поліцейськими) видно, що у вказаному транспортному засобі Opel Insignia, номер [NUMBER] , перебувало троє осіб: водій і пасажир спереду та на задньому пасажирському сидінні чоловік на ім`я [PERSON] . З відеозапису «20210203081156000079» встановлено, що 03.02.2021 о 01 год. 29 хв. працівником поліції ідентифіковано двох осіб, які перебували у вищевказаному транспортному засобі, як [PERSON] та [PERSON] . Крім того, під час перегляду диску встановлено, що працівник поліції повідомив осіб на ім`я [PERSON] та [PERSON] про складення щодо них протоколів про адміністративне правопорушення, а щодо [PERSON] - за ст.173 КУпАП. Згідно оглянутих матеріалів справи про адміністративне правопорушення №296/1210/21, зокрема, з наявного в ній протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 142445 від 03.02.2021, вбачається, що 02.02.2021 о 22 годині 30 хвилин [PERSON] , [INFO] , у громадському місці біля будинку в [ADDRESS] , висловлювався нецензурною лайкою на адресу присутніх на вулиці, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, ображав людську гідність, при цьому перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та не реагував на неодноразові зауваження. В межах даної справи, постановою судді Корольовського районного суду м.Житомира Шимон Л.С. від 30 вересня 2021 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, проаналізувавши як відео з наданого відповідачем диску, так і матеріали справи №296/1210/21, суд дійшов висновку, що 02.02.2021 о 21 годині 35 хвилин в м.Житомирі, по вул.Космонавтів, 6А, громадянин [PERSON] керував транспортним засобом Opel Insignia, номерний знак [NUMBER] , та в ньому, на задньому пасажирському сидінні, також перебував власник цього транспортного засобу - [PERSON] . Таким чином, вимоги ч.5 ст.380 МК України [PERSON] порушено не було, оскільки позивач керував транспортним засобом Opel Insignia, номерний знак [NUMBER] ,за одночасного перебування в транспортному засобі [PERSON] , який безпосередньо ввозив такий транспортний засіб на митну територію України. Відтак, відсутні правові підстави для притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] у відповідності до ч.8 ст.121 КУпАП. Судом не досліджуються інші аргументи позивача щодо неправомірності спірної постанови, оскільки вони не впливають на висновок суду у цій справі. У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує й те, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. На підставі вищевикладеного, досліджених доказів, суд дійшов висновку про протиправність постанови серії ДП18 №815932 від 22.02.2021 та її скасування, а отже задоволення позову у цій частині. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №588/589/16-а (провадження №К/9901/34755/18) сформовано позицію, що системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статтею 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача за ч.8 ст.121 КУпАП задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір у розмірі 454 грн.

Результат розгляду: partial