Рішення адміністративного суду від 2023-02-16 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що Постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції (СРПП) Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Цонинця Ігоря Васильовича серії ЕАО № 4819776 від 25.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Копію зазначеної постанови він отримав на руки 21 жовтня 2021 року. Постанову вважає протиправною, незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП. Посилається на те, що 25 вересня 2021 року, близько 23 години, він повертався додому в с. Сокирниця, Хустського району, Закарпатської області від своєї дівчини [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Їхав він на власному автомобілі марки «Audi A4», номерний знак [NUMBER] , польської реєстрації. Його маршрут зазвичай пролягає із с. Угля через села Колодне, Чумалево, Тячівського району Закарпатської області, а потім через села Хустського району Закарпатської області Драгово, Золотарьово, Данилово, Крайниково і до села Сокирниця. В с. Колодне на вулиці Центральній, біля будинку №27, автомобіль, яким він керував, зупинили двоє патрульних поліцейських, один з яких перебував за кермом автомобіля марки «Мітсубісі», а інший, який представився як інспектор СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області [PERSON] , знаходився на вулиці. Інспектор попросив його надати документи посвідчення водія, страховий поліс та технічний паспорт на автомобіль. Оскільки строк дії його посвідчення водія закінчився ще в червні, крім цих документів, він надав ще й медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом та квитанцію про сплату адміністративного збору за обмін посвідчення водія на право керування транспортним засобом та сказав, що за день до цього, тобто 24 вересня 2021 року, він їздив в м. Тячів для заміни водійського посвідчення у сервісному центрі МВС №2143, але там йому відмовили через технічний збій у роботі Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) МВС України. Після цього, ознайомившись із документами, інспектор СРПП [PERSON] камерою свого мобільного телефону сфотографував його посвідчення водія та автомобіль так, щоб було видно номерні знаки, після чого сказав, щоб він сідав до них у автомобіль. Він сів на заднє сидіння, [PERSON] також сів біля нього і спитав, звідки він їде і куди, на що він відповів, що від дівчини із с. Угля додому в с. Сокирниця. Ще він спитав, на якій вулиці він живе, на що він відповів, що на [ADDRESS] . Потім, [PERSON] сказав, що він знає, що можна було їздити з простроченим посвідченням з квитанцією про сплату адміністративного збору за обмін посвідчення водія на право керування транспортним засобом та медичною довідкою щодо придатності до керування транспортним засобом, але це було два місяці назад. Потім [PERSON] показав на екрані планшета статтю, яку він порушив і сказав, що він має платити штраф 3400 гривень, а ще його можуть позбавити прав. Він відповів, що у червні 2021 року звертався до сервісного центру МВС у місті Тячів №2143 для заміни тимчасового водійського посвідчення на постійне (на 30 років). Але так як тоді, зі слів працівників сервісного центру в м. Тячів, не було пластикових карток для посвідчень водія, то він змушений був декілька разів навідуватися до сервісного центру. Однак, оскільки у них Національна автоматизована інформаційна система (НАІС) МВС України не працювала, то не було пластикових карток. За цей час його шість разів у різних районах Закарпатської області зупиняла поліція, але коли він їм показував квитанцію про сплату адміністративного збору за обмін посвідчення водія на право керування транспортним засобом та медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом. його кожен раз відпускали без притягнення до адміністративної відповідальності, так як казали, що вони знають про проблему з відсутністю пластику для посвідчень водія та про перебої в роботі інформаційної системи. Не дочекавшись заміни посвідчення водія, у липні 2020 року він змушений був поїхати на заробітки в Чехію, звідки повернувся 23 вересня 2021 року. Наступного дня він поїхав в м. Тячів для заміни водійського посвідчення у сервісному центрі МВС №2143, але там йому знову відмовили через технічний збій у роботі системи (НАІС) МВС України. Також, позивач зазначив, що коли він це все пояснював, інспектор [PERSON] щось дивився в телефоні, як йому здалося, гортав стрічку соціальної мережі. Потім, вислухавши його, кілька разів сказав, що зараз буде включатися камера і будуть оформляти на нього документи. Але чи вмикалася камера і яка саме - вмонтована в автомобілі чи бодікамера, він не знає, як і не знає, чи оформлялися та ким саме документи і чи вносились якісь дані до пристрою, на якому формується постанова. Водночас, стовідсотково стверджує, що інспектор СРПП [PERSON] у службовому автомобілі при ньому жодних даних ні в планшет, ні в телефон, ні в який-небудь інший електронний пристрій не вносив. Крім мобільного телефону, в руках у [PERSON] нічого не було. Він просидів у службовому автомобілі поліції близько 10 хвилин, і за цей час йому давали зрозуміти, що можна вирішити питання по іншому. Після того, як він пробув в автомобілі близько 10 хвилин, інспектор СРПП [PERSON] повернув його документи і сказав, що він може їхати. Жодних прав, у тому числі передбачених статтями 59 та 63 Конституції України інспектор [PERSON] йому не зачитував, жодного документа підписувати йому не давав, копії жодного документа він також від нього не отримував. Про те, що на нього склали постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, він довідався після того як на його телефон у мобільний за стосунок «Дія» прийшла інформація про те, що він має сплатити штраф у сумі 6800 гривень. Він не розуміє як його справа могла розглядатися відповідачем у селі Красна Тячівського району Закарпатської області у його присутності, якщо він там ніколи не був. До того ж, якби справа розглядалася в його присутності, він б назвав своє місце проживання с. Сокирниця, а не с. Становець, де теж ніколи не був і не проживав. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього відповідачем грубо порушено вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо своєчасності, всебічності повного і об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративні правопорушення, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, не було вжито заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не додано доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, його пояснень як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих ним документів. У розділі 2 оскаржуваної постанови «місце розгляду справи» та у розділі 5 «Час та місце скоєння» вказано: [ADDRESS] . У цих розділах постанови інспектор СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Цонинцем І.В неправильно зазначено населений пункт, в якому нібито було вчинене адміністративне правопорушення, оскільки він ніколи не був в с. Красна Тячівського району Закарпатської області, а про його існування і місцезнаходження лише згодом довідався завдяки картографічному веб-сервісу «Карти Google». Також він довідався, що в с. Красна не має вулиці Головної, а центральна його вулиця має назву Миру. Вважає, що село Красна у постанові серії ЕАО №4819776 від 25.09.2021 року вказане не випадково, оскільки напевне саме там повинен був нести службу з патрулювання вулиць екіпаж патрульної поліції, до складу якого входив і інспектор СРПП Цонинець І.В., а не в населеному пункті Колодне, де його зупинили і саме тому вказав місце розгляду село Красна. До того ж, між зазначеними у постанові часом вчинення правопорушення (23:15:02) та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення в селі Красна (23:24:24) пройшло лише 9 хвилин. Оскільки відстань між селом Колодне, де його зупинили та селом Красна, де нібито розглядалася справа про адміністративне правопорушення складає згідно веб-сервісу «Карти Google» 37,9 км, проїхати за цей час від одного населеного пункту до іншого нереально. Крім того, у розділі 4 оскаржуваної постанови серії ЕАО №4819776 від 25.09.2021 року «Особа, щодо якої розглядається справа» вказано, що він проживає в село Становець Хустського району Закарпатської області, хоча він там ніколи не був, не проживав і не має до нього відношення. Це свідчить про те, що постанова серії ЕАО №4819776 від 25.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, сфальсифікована, не відповідає дійсності, а тому повинна бути скасована. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на нього в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4819776 від 25.09.2021 року, а провадження по справі закрити. Представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Просить в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу в його відсутності, а тому суд в порядку ст.205 ч.1 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.205 ч.1 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 229 ч.4 КАС України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови ЕАО №4819776 від 25.09.2021 року позивач [PERSON] притягнутий до відповідальності за порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ст.126 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень. За змістом оскаржуваної постанови водій [PERSON] , 25 вересня 2021 року, о 23 год. 15 хв., в с. Красна по вул. Головна керував автомобілем марки «Audi A4», державний номерний знак [NUMBER] , без відповідної категорії, так як в посвідченні закінчився строк дії, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (зі змінами та доповненнями) (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ст. 126 КУпАП. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted