Рішення адміністративного суду від 2022-01-28 00:00:00+02

16 грудня 2021 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Михайлова В.О. звернулася до суду з позовом до Управління патрульної\~поліції в\~Рівненській області\~Департаменту патрульної\~поліції про скасування постанови. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 03 грудня 2021 року поліцейським взводу №1 роти №4 УПП в Рівненській області ДПП рядовим поліції відносно [PERSON] було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №720981. Згідно вказаної постанови, [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 та ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., а саме за те, що керувала транспортним засобом без наявності поліса ОСЦПВ та перемістила транспортний засіб, який був причетний до ДТП, чим порушила вимоги п.2.10.в ПДР України. Позивач дійсно, 03.12.2021 року рухалася транспортним засобом PEUGEOT 206, д.н.з. [NUMBER] по проспекту Миру у м.Рівне в сторону залізничного вокзалу та з невідомих причин інший учасник дорожнього руху, який рухався на автомобілі марки BMW 328і, д.н.з. [NUMBER] позаду - допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля позивачки. Так, позивачка визнає, що на час настання ДТП у неї був відсутнім поліс ОСЦПВ, проте позивачка не здійснювала будь-якого переміщення транспортного засобу після ДТП, про що вказано у оскаржуваній постанові та не вчиняла правопорушень, передбачених ст.125 КУпАП, за які передбачено відповідальність у виді попередження та відповідні докази вказаного правопорушення відсутні. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)учасників справи. Позивач до \~початку судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідач\~ Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції не з`явився. Про дату час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотання до суду про відкладення судового засідання не подавав. Представником УПП\~в Рівненській\~області ДПП\~Гервазюк О.\~подано до\~суду письмовий\~відзив на\~позов,\~ у\~якому представник\~просила суд\~у задоволенні\~позовних вимог\~позивачу відмовити.\~Вказала,\~що в\~ході перевірки\~документів позивач\~на вимогу\~поліцейського не\~пред`явила\~діючого полісу\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~а також,\~відповідно до\~даних Моторного(транспортного)\~страхового бюро\~України (МТСБУ)\~станом на\~03\~грудня 2021\~року поліс\~на транспортний\~засіб PEUGEOT 206,\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~-\~не знайдено,\~на підтвердження\~додає фото.\~Також водій\~ [PERSON] ,\~ керуючи\~транспортним засобом\~PEUGEOT\~206,\~д.н.з.\~ [NUMBER] перемістила транспортний засіб, що має причетність до ДТП, чим порушила п. 2.10 «в» ПДР України. З огляду\~на викладене,\~поліцейський виявив\~порушення,\~на яке\~належним чиномвідреагував,\~ результатом\~чого стало\~винесення постанови\~у справі\~проадміністративні правопорушення. Відтак, дії інспектора по притягненню позивача до адміністративної відповідальності вважає правомірними, оскільки він діяв згідно вимог чинного законодавства. Просить в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини. Пунктом 11) ч. 1\~ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»\~визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~Правил дорожнього руху\~його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Положеннями п. 8) ч. 1\~ст. 23 вказаного Закону\~зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Судом встановлено, що 03 грудня 2021 року поліцейським взводу №1 роти №4 УПП в Рівненській області ДПП рядовим поліції відносно [PERSON] було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №720981. Як зазначено у оскаржуваній постанові 03.12.2021 року о 13 год. 45 хв. позивач [PERSON] ,\~ керуючи транспортним\~засобом PEUGEOT 206,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~будучи учасником\~ДТП не\~мала діючого\~полісу обов`язкового\~страхування цивільно-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів\~чим порушила\~п.\~2.1\~«ґ» Правил\~дорожнього руху\~України,\~а також\~водій [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом PEUGEOT 206, д.н.з. [NUMBER] перемістила транспортний засіб, що має причетність до ДТП, чим порушила п. 2.10 «в» ПДР України та скоїла адміністративні правопорушення, передбачене ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно ч.2 ст.36 КУпАП правопорушення об`єднано, оскільки якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.. Відповідно ч. 5 ст.\~14\~Закону України\~«Про дорожній\~рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно\~ст.9 КУпАП\~адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до\~ст.251 КУпАП\~доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (\~ст. 245 КУпАП). Поряд з цим,\~ст.280 КУпАП\~орган (посадова\~\~особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до\~ст. 125 КУпАП, інші порушення\~правил дорожнього руху, крім передбачених статтями\~121-128, частинами першою і другою статті\~129, статтями\~139\~і\~140\~цього\~Кодексу, тягнуть за собою попередження. Згідно ч. 2\~ст.\~36 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Щодо порушення позивачем п. 2.1. ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 \~ст.126 КУпАП, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 90 КАС України\~суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі\~ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»\~полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчнихзасобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису. Згідно\~ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. З досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач визнає, що на час настання ДТП у неї був відсутній поліс ОСЦПВ. Даний факт не заперечується позивачем. Судом враховано, що, відсутність поліса ОСЦПВ у позивача не призвело до будь-яких негативних наслідків, суспільної небезпечності не становить. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.\~126\~КУпАП доведена. В частині викладеного в постанові серії ДПО 18 № 720981 від 03.12.2021 року порушення позивачем вимог п. 2.10. в ПДР\~України, за що передбачена відповідальність\~ст. 125 КУпАП, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62\~Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено ті обставини, що позивач вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення, виходячи з такого. В силу ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно\~ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України\~(далі по тексту -\~КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Водночас ч. 2\~ст. 77 КАС України\~встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 90 КАС України\~суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. \~\~Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»\~(далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання\~правил дорожнього руху. Тобто положення\~Закону № 580-VIII\~надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням\~правил дорожнього руху\~працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому\~законом\~порядку. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 242 КАС України\~вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі. Відповідачем суду у цій справі не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП. Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог п. 2.10. "в" Правил дорожнього\~руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП. Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова в частині порушення позивачем п. 2.10. «в» ПДР не містить достатніх доказів порушення позивачем\~Правил дорожнього руху\~України, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 125 КУпАП. Зважаючи на те, що суду не надано доказів переміщення позивачкою транспортного засобу після ДТП, а це порушення, серед інших зазначено у постанові, вважає за необхідне скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та направити справу на новий розгляд, для встановлення чи переміщала [PERSON] транспортний засіб, що має причетність до ДТП. Таким чином, суд дійшов висновку скасувати постанову з направленням на новий розгляд адміністративної справи. Разом з тим, відмовити позивачу у позовній вимозі - у закритті провадження про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП. Відповідно до ч. 3 п.3\~ст.286 КАСУ\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи)закрити справу про адміністративне правопорушення. Отже, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що постанову відповідача [PERSON] слід скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Результат розгляду: partial