Рішення адміністративного суду від 2024-06-12 00:00:00+03

03.10.2023 [PERSON] звернувся до суду через свого представника - адвоката Вадима Меламеда із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив суд: - визнання протиправними дії та бездіяльність відповідача, стосовно не виплати пенсії позивача з 19.06.2020 року на його особистий банківський рахунок № [NUMBER] відкритий в ДТ «Ощадбанк»; - зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивача, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 19.06.2020 року, на визначений ним банківський рахунок № [NUMBER] , який відкрито в ДТ «Ощадбанк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Позивач відкрив рахунок у АТ «Ощадбанк», та 03.03.2023 направив відповідачу апостильовану та нотаріально завірену заяву про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок з реквізитами № [NUMBER] та разом з довіреністю. 30.03.2023 відповідач у своєму листі № 12748-8527/М-01/8-0400/23 за результатом розгляду звернення на вебпортал Пенсійного фонду України від 03.03.2023 відмовив виплачувати пенсійні кошти позивача на визначений ним банківський рахунок № [NUMBER] буцімто для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивачу необхідно особисто подати відповідачу заяву про виплату пенсії на його банківський рахунок та повідомив, що виплата пенсії [PERSON] проводилась через відділення поштового зв`язку № 50106. З 01.09.2022 виплату пенсії припинено у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивач вважає такі дії та бездіяльність відповідача протиправними та такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду з позовною заявою. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, стосовно не виплати пенсії [PERSON] з 03.03.2023 року (день звернення із заявою про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок) на його особистий банківський рахунок № [NUMBER] відкритий в ДТ «Ощадбанк». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії [PERSON] з 03.03.2023 року (день звернення із заявою про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок), на визначений ним банківський рахунок № [NUMBER] , який відкрито в АТ «Ощадбанк». В іншій частині позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі. Представником позивача на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині строку виплати пенсії є помилковими. Так, суд під час розгляду справи не врахував, що відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» навіть по вині пенсіонера - пенсія виплачується за три роки назад, не кажучи вже про те, що виплата не обмежена строком, якщо це вина пенсійного органу, як в даному випадку. Наголошує, що відповідач всупереч норм закону виплачував пенсію позивача на поштове відділення в Україні, яку позивач не отримав. Проте, відповідачу було достеменно відомо, що позивач проживає постійно в Державі Ізраїль, і апріорі, не може отримувати пенсію на відділенні Укрпошти в Україні. Висновок суду, що позивач просив виплачувати йому пенсію поштою не відповідає матеріалам справи, оскільки заява позивача містить лише не заповнені поля стосовно пошти та банківських реквізитів. Наголошує, що якщо б позивач бажав виплати поштою що є незаконним, оскільки він не має місця проживання в України - він би зазначив на яке поштове відділення він бажає такої виплата, натомість таке зазначення відсутнє в заяві. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~є \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~громадянином України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 29.12.1999 року позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. 19.06.2020 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подав до відповідача заяву нотаріально посвідчену та апостильовану про призначення [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~пенсії. 13.08.2020 року представником позивача разом із заявою про призначення пенсії, були подані до Пенсійного органу додаткові документи для призначення пенсії за віком. 17.09.2020 року представником позивача було отримано відмову УПФУ за №0400-0229-9/82376 від 17.09.2020 року. Не погодившись з прийнятим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив: - визнати бездіяльність відповідача, щодо не призначення пенсії позивача -протиправною, визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Позивачу викладене в листі відповідача №0400-02229-9/82367 від 17.09.2020 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити [PERSON] пенсію за віком з 13.08.2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; - стягнути з відповідача коштів в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких Відповідач відмовив у призначенні пенсії Позивачу. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року у справі №160/3964/21 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії за віком [PERSON] , винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлено листом 17.09.2020 року за №0400-0229-9/82376. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~за віком від 19.06.2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії), з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З листа відповідача від 04.02.2022 року №0400-010304-8/20088 вбачається, що на виконання зазначеного судового рішення [PERSON] з 19.06.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії буде здійснюватися через відділення пошти 50106, дата виплати 7 число. Учасниками справи не заперечується, що з 01.10.2022 виплату пенсії призупинено у зв`язку з тривалим неотриманням. Позивач відкрив рахунок у АТ «Ощадбанк», та 03.03.2023 направив відповідачу апостильовану та нотаріально завірену заяву про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок з реквізитами № [NUMBER] та разом з довіреністю. 30.03.2023 року відповідач у своєму листі № 12748-8527/М-01/8-0400/23 за результатом розгляду звернення на вебпортал Пенсійного фонду України від 03.03.2023 року відмовив виплачувати пенсійні кошти позивача на визначений ним банківський рахунок № [NUMBER] , а також зазначив, що для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивачу необхідно особисто подати відповідачу заяву про виплату пенсії на його банківський рахунок та повідомив, що виплата пенсії [PERSON] проводилась через відділення поштового зв`язку № 50106. З 01.09.2022 виплату пенсії припинено у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивач вважає такі дії та бездіяльність відповідача протиправними та такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду з позовною заявою. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що зі змісту поданої позивачем заяви про призначення пенсії від 13.08.2020, яка наявна в матеріалах пенсійної справи та надана до суду вбачається, що позивач просив виплачувати йому пенсію поштою та жодних відміток про додаткове надання банківських реквізитів не містить. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що порушені права позивача в цій частині слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 03.03.2023 (день звернення із заявою про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок), на визначений ним банківський рахунок № [NUMBER] , який відкрито в АТ «Ощадбанк». Відповідач не оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог. Позивачем оскаржується судове рішення в частині дати поновлення виплати пенсії. Спірним у справі є зокрема підстави відмови у поновленні виплати пенсії на банківський рахунок за поданою заявою та \~дата з якої слід поновити позивачу виплату пенсії на визначений ним банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення, враховуючи приписи ст. 308 КАС України, доходить наступних висновків. Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра. 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). Відповідно до частини 1 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Приписами частини 2 статті 46 Закону №1058-ІV визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Частиною 1 статті 47 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Частиною 2 статті 49 Закону №1058-ІV встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 29.12.1999 позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. 13.08.2020 представником позивача разом із заявою про призначення пенсії, були подані до Пенсійного органу додаткові документи для призначення пенсії за віком (а.с. 117 т.1). В заяві про призначення пенсії місцем реєстрації та проживання позивача вказано: [ADDRESS] , місце проживання до виїзду за кордон: [ADDRESS] . Спосіб виплати пенсії в заяві вказано поштою. З листа відповідача від 04.02.2022 №0400-010304-8/20088 вбачається, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі №160/3964/21, позивачу з 19.06.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та визначено, що виплата пенсії буде здійснюватися через відділення пошти 50106, дата виплати 7 число. З 01.10.2022 виплату пенсії було призупинено у зв`язку з тривалим її неотриманням. Судом встановлено, що позивачем відкрито особистий банківський рахунок IBAN № [NUMBER] у АТ Ощадбанк, код 313957, код згідно з ЄДРПОУ 02760363. Відмовляючи перераховувати позивачу пенсію на визначений ним банківський рахунок, відповідач посилається на те, що позивачу необхідно особисто надати відповідну заяву, після чого буде розглянуте питання поновлення та виплати раніше призначеної пенсії. Суд першої інстанції дійшов висновку, що \~відмова у перерахуванні позивачу сум пенсії на визначений ним банківський рахунок не ґрунтується на приписах законодавства. В цій частині судове рішення не оскаржено. Проте суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що порушені права позивача слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 03.03.2023 (день звернення із заявою про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок), оскільки пенсія позивачу виплачувалася з 19.06.2020 поштою, як і просив позивач у заяві від 13.08.2020. З такими висновками не погоджується позивач. З такими висновками суду першої інстанції і колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного. Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни. У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Враховуючи викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на виплату нарахованої але не отриманої з власної вини суми пенсії у період з 19.06.2020 з урахуванням виплачених сум, оскільки представником позивача при зверненні через вебпрортал ПФУ (30.03.2023) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання виплати пенсії позивачу на банківський рахунок, було дотримано межі трирічного строку виплати пенсії за минулий час, визначені в статті 46 Закону №1058-IV. За наведених обставин, у результаті допущеної помилки та неповного з`ясування обставин справи, суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов помилкового висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, стосовно не виплати пенсії позивачу саме з 03.03.2023 (дня звернення із заявою про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок) на його особистий банківський рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» та зобов`язав відповідача поновити виплату пенсії останньому з цієї дати. Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині оскарження з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України. Так позивачем за період розгляду справи сплачено судовий збір за подання позову, апеляційної скарги усього у розмірі 1717,76 грн. (858,88 - 429,44)+1288,32). Зазначена сума сплаченого судового збору \~підлягає стягненню \~на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Результат розгляду: granted