Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОН-М" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "СЛОН-М") до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України (далі за текстом також відповідачі) задоволено частково, визнано протиправними та скасовано рішення Державної податкової служби України № 2699636/44153100 та № 2699634/44153100 від 27.05.2021 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість ТОВ «Слон-М», рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 2651137/44153100 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 02.04.2021 на загальну суму поставки 425305,80 грн; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 02.04.2021, що складена та подана до реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон-М»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено та стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОН-М" сплачену суму судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та 4540 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України. Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено та стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОН-М" суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та 10000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України. Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "СЛОН-М" у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління ДПС у Харківській області наводить норми Кодексу адміністративного судочинства України, посилається на рішення Європейського суду з прав людини щодо розумності та обґрунтованості визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та зазначає, що позивачем не доведено обґрунтованості відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 15000 грн. Позивач до суду апеляційної інстанції надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України). Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав. Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За частиною третьою статті 132 КАС України до\~складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України). Зі змісту вказаних норм убачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17). У ч. 7 ст. 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI \~(надалі Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу викладеного слід дійти висновку, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. При цьому, адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Зазначене передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За змістом пункту 1 частини 3 статті 134, частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 3 статті 134 цього Кодексу). Натомість, положеннями пункту 2 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Як убачається із матеріалів справи, 15 червня 2021 року Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН-М» укладено договір № 15/06-ПД. На виконання п. 6.1. вказаного договору 15 червня 2021 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ТОВ «СЛОН-М» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 15/06-ПД від 15.06.2021, відповідно до п. 1 якої Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в рамках адміністративної справи про визнання протиправним та скасування рішень Головного управління ДПС у Харківській області № 2699636/44153100, № 2699634/44153100 від 27.05.2021, № 2651137/44153100, рішення Державної податкової служби України № 23707/44153100/2 від 27.05.2021 та зобов`язання вчинити певні дії. Також, відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 від 15.06.2021 до договору № 15/06-ПД від 15.06.2021 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 вказаної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 15000,00 гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь клієнта. Відповідно до п. 8 Додаткової угоди № 1 від 15.06.2021 до договору № 15/06-ПД від 15.06.2021 правнича допомога при розгляді справи у суді першої інстанції включає за необхідності: підготовку та подання до суду позовної заяви, підготовку і подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовку та подання до суду клопотань про залучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, які необхідні для розгляду справи. 24 вересня 2021 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ТОВ «СЛОН-М» підписано акт виконаних робіт № 1 до договору № 15/06-ПД від 24.09.2021, відповідно до якого сторони погодили, що згідно з п. 1, 8 додаткової угоди № 1 від 15.06.2021 до договору № 15/06-ПД від 15.06.2021 Адвокатське бюро надало клієнту правничу допомогу у Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи № 520/10924/21 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: підготовлено позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії від 15.06.2021; підготовлено відповідь на відзив від 28.08.2021; прийнято участь у судовому засіданні по справі 23.09.2021. Одночасно вказано, що під час надання правової допомоги клієнту у суді першої інстанції Адвокатським бюро витрачено вісім годин. Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість. Так, зі змісту наданого до суду акту виконаних робіт № 1 від 24.09.2021 до договору № 15/06-ПД від 15.06.2021 встановлено, що відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 1 від 15.06.2021 до договору № 15/06-ПД від 15.06.2021 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги клієнту у суді першої інстанції при розгляді Харківським окружним адміністративним судом справи № 520/10924/21 становить 15000,00 грн. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої/правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ураховуючи предмет позову та обставини справи, суть виконаних послуг, дійшов висновку, що сума, заявлена позивачем до відшкодування у розмірі 15000,00 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОН-М" суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та 10000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України. Згідно з приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в апеляційній скарзі просило додаткове рішення скасувати повністю. Разом з тим, Державна податкова служба України не скористалася правом на подання апеляційної скарги. За встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача. Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують. В апеляційній скарзі наявне лише посилання на норми КАС України та рішення Європейського суду з прав людини без жодного обґрунтування, в чому саме полягає необґрунтованість судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. Відповідачем під час апеляційного розгляду справи не надано і власного розрахунку, яка сума витрат, на його погляд, є розумною. Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Результат розгляду: denied