Рішення адміністративного суду від 2023-05-08 00:00:00+03

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу поліції №5 (Немирів) Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій обл. (далі відповідач), у якому просив: - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6844466 від 17.04.2023, якою [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн, а провадження у справі закрити. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 17.04.2023 постановою серії ЕАС №6844466 у справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн за нібито порушення ним ПДР, а саме: за керування транспортним засобом, у якого в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, а також під час зупинки працівниками поліції водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Позивач стверджує, що один із працівників поліції повідомив його, що він керував транспортним засобом, в якого у темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак та під час зупинки водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію чим порушив п. 2.9. В. ПДР України та попросив пред`явити документи. Позивач з інспектором не погодився, оскільки ПДР не порушував і транспортним засобом в якого у темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак не керував, однак інспектор слухати позивача не хотів, а на питання чим підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення інспектор не зміг надати докази. Крім того, інспектор не проводив розгляд справи та позивач був позбавлений права надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, користуватись правовою допомогою. Ухвалою суду від 27.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву, витребувано адміністративні матеріали на позивача. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6844466 від 17.04.2023, позивача визнано винним за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн, за те що водій по вул. Вільшанська м. Іллінці керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, а також під час зупинки працівниками поліції водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 2.9 ПДР. Позивач стверджує, що ПДР не порушував, а справа у його присутності не розглядалася. Разом з тим, інших доказів на підтвердження порушень ПДР відповідачем, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 27.04.2023 не подано, та не спростовано аргументи позивача, не подано відзив на позов. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст.ст. 73-76 КАС України). Однак, враховуючи, те що крім оскаржуваної постанови серії ЕАС №6844466 від 17.04.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, інших доказів на підтвердження порушень ПДР відповідачем не подано, а тому не доведено наявність правових підстав для її винесення. Разом з тим, постанови про накладення адміністративного стягнення не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем зазначеного в ній правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує така фіксування. Враховуючи, те що крім оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інших доказів на підтвердження вини позивача не подано, а тому відсутні правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та судом не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6844466 від 17.04.2023, якою позивача визнано винним за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню і провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити, за відсутністю в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується ст. 139 КАС України де зазначено, що у зв`язку із задоволенням позову особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Результат розгляду: granted