Рішення адміністративного суду від 2022-01-28 00:00:00+02

В квітні 2021 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо обмеження [PERSON] виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; - зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XIII у розмірі 85% від суми місячної чинної заробітної плати на підставі довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №3.3/2417/Мст від 04.03.2020 року, починаючи з 01.07.2019 року без обмеження максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що під час здійснення перерахунку його пенсії на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.092020 року по справі №540/1868/20, яке набрало чинності 08.12.2020 року, відповідачем застосовано обмеження максимального розміру пенсії у зв`язку з веденням в дію Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року у справі №7-рп/2016 є втрата чинності із 20.12.2016 року норм частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо обмеження максимальним розміром пенсій, що, у свою чергу, виключає можливість законодавчого органу вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною частини 7 статті 43 Закону від 09.04.1992 року №2262-ХІІ така норма вважається «відсутньою» у тексті Закону. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо обмеження [PERSON] виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області перераховану на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/1868/20 пенсію [PERSON] виплачувати з липня 2019 року без обмеження максимального розміру. Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] з 01.07.2010 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІ (надалі - Закон №2262-ХІ) у розмірі 85% грошового забезпечення, яка розрахована виходячи із сум грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років 35%, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (складається із надбавки за оперативно-розшукову діяльність 50%, надбавки за особливо важливі завдання 50%, премія 30%), що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі [PERSON] №2106002194. (а.с.21) Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року у справі №540/245/20 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо зменшення [PERSON] відсоткового значення розміру пенсії з 85% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії [PERSON] відповідно до ст.63 Закону №2262-XII у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №540/1868/20 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови [PERSON] у перерахунку розміру пенсії із урахуванням суми грошового забезпечення відповідно до довідки №3.3/2417/Мст від 04.03.2020 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка видана Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробацій, викладену в листі від 22.06.2020 року №2170-2205/3-03/8-2100/20 та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з липня 2019 року відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, із урахуванням розміру грошового забезпечення відповідно до довідки №3.3/2417/Мст від 04.03.2020 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка видана Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробацій, з врахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 08.02.2021 року на адресу відповідача було подано адвокатський запит Ю.П. Тригубенко вих.№11/08/02 щодо повідомлення про стан виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №540/1868/20 за позовною заявою [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а також чи обмежувався максимальний розмір пенсії [PERSON] (а.с. 18 зворотній бік, 19) 19.02.2021 року Головне управління ПФУ в Херсонській області листом за №2100-0307-8/8473 повідомило адвоката Тригубенко Ю.П. , що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №540/1868/20, що набрало законної сили 08.12.2020 року, виконано Головним управлінням у межах покладених зобов`язань, виплата пенсії в перерахованому розмірі 17690,00 грн. розпочата з січня 2021 року. Розмір пенсії після перерахунку 01.07.2019 року склав 12586,66 грн., 01.12.2019 року - 13644,16 грн., 01.01.2020 року - 16380,00 грн., з 01.07.2020 року - 17120,00 грн., з 01.12.2020 року - 17690,00 грн.. Щодо обмеження максимального розміру пенсії повідомлено, що обмеження максимального розміру пенсії введені в дію Законом №3668-VІ. За правилами статті 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до ... « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та ін. не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VІ обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, (надалі - Закон №2262-ХІІ), якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з дня проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016. Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон №2262-ХІІ). Правове регулювання даного питання в рамках дії Закону України №2262-ХІІ здійснювалося положеннями ч.7 ст.43 вказаного Закону, які визначали, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Судова колегія звертає увагу, що вищенаведену норму до Закону України №2262-ХІІ додано на підставі п.8 ч.6 розд.ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ, який в свою чергу містить аналогічну норму. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: ч.7 ст.43 вказаного Закону, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Фактично з 20.12.2016 року ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вважається такою, що відсутня. Відповідно до Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року». Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Наведене означає, що з 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Тобто, внесені Законом України від 06.12.2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Таким чином, з 20.12.2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання. Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання підпадає під регулювання положень ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (надалі - Закон №3668-VI) в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII. Окрім наведеного, виходячи з розділу Перехідних положень Закону №3668-VI, були внесені зміни щодо обмежень пенсії максимальним розміром у ряд законів та, зокрема, в Закон №2262-XII, проте це мало місце до Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким ч.7 ст.43 вказаного Закону разом із внесеними змінами визнано неконституційною. Відтак, судова колегія зазначає, що застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України. Зазначене вище відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 09.11.2020 року у справі №813/678/18 та від 09.02.2021 року у справі №640/2500/18. Колегія суддів також враховує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 року по справі №580/234/19 сформував висновок, за яким п.2 розділу ІІ Закону №3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). На момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія [PERSON] не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, а таке перевищення виникло лише при перерахунку її розміру з 01.04.2019 року, що є додатковою підставою для висновку, що на позивача не поширюються норми п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI. Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied