Рішення адміністративного суду від 2022-09-13 00:00:00+03

Історія справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарний завод «Символ» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Державної служби України з питань праці в Чернігівській області (далі - Відповідач) про скасування постанови від 24.12.2021 № 25-01-016/0079/125. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій просив стягнути з Відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 8400,00 грн. Відповідачем було подано клопотання, в якому він просив зменшити розмір заявлених Позивачем витрат на правничу допомогу. 24 червня 2022 року Чернігівським окружним адміністративним судом ухвалено додаткове рішення, яким заяву Позивача про розподіл судових витрат задоволено частково та стягнуто з Відповідача на користь Позивача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 8400,00 грн. не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер. Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови та достягнути на його користь з Відповідача ще 5400,00 грн, окрім стягнутих 3000,00 грн. В обґрунтування заявлених апеляційних вимог, Апелянт зазначає, що всі понесені ним витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 8400,00 грн були необхідними та підтверджуються документально, а також відповідають критеріям розумності і доцільності. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл заявлених ним витрат на правничу допомогу. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 та від 10.08.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції у частині відмови в стягненні витрат на правничу допомогу. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Позивачем і адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери» укладено договір № 284/2 від 17.11.2020 про надання правничої допомоги. Виконання відповідних послуг підтверджується актом-рахунком прийому передачі послуг № 10 від 31.01.2022, платіжними дорученнями від 15.02.2022 № 166 та від 11.02.2022 №157. Позивачем сплачено судові витрати на правничу допомогу в розмірі 22450,00 грн, з яких 8400,00 грн витрати на правничу допомогу по даній справі. Нормативно-правове обґрунтування. Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно з частин третьої та п`ятої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. Висновки суду апеляційної інстанції. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу. При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат. Водночас, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлена Позивачем сума витрат на правничу допомогу складається з: 1) витрат на написання позовної заяви в цій справі, що за розрахунком часу становить 4 години вартістю по 1400,00 грн за годину роботи адвоката, згідно з гонораром, установлених договором про надання правничої допомоги, тобто 1400х4=5600,00 грн; 2) витрат на складання заяви про забезпечення позову, , що за розрахунком часу становить 2 години вартістю по 1400,00 грн за годину роботи адвоката, згідно з гонораром, установлених договором про надання правничої допомоги, тобто 1400х2=2800,00 грн. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року в задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову в цій справі було відмовлено. З огляду на викладене, враховуючи, що 1400,00 грн - це фіксована в договорі (додаток № 1 до договору) /т. 1 а.с. 56-58/ вартість послуг адвоката за одну годину роботи (гонорар), колегія суддів вважає, що в цьому випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на правничу допомогу, понесених Позивачем у зв`язку з написанням позовної заяви адвокатом, тобто в розмірі 5600,00 грн. В іншій частині, на переконання судової колегії витрати є необґрунтованими, оскільки в задоволенні заяви про забезпечення позову Позивачу було відмовлено і в цій частині підлягають врахуванню заперечення Відповідача, подані до суду першої інстанції, щодо зменшення суми заявлених Позивачем витрат. Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл понесених Позивачем витрат на правничу допомогу. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.. Таким чином, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарний завод «Символ» підлягає задоволенню частково, а додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року - скасуванню.

Результат розгляду: partial