Рішення адміністративного суду від 2023-07-24 00:00:00+03

08.05.2023р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до військової частини [NUMBER] про визнання протиправною бездіяльність щодо виплати їй грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 20.03.2017р. в сумі 28190,61грн., виплаченої 30.11.2022р. на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022р. у справі №400/5948/21; стягнення на її користь грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 20.03.2017р. включно в сумі 6303,49грн. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. позов залишений без руху з підстав пропущення місячного строку звернення до суду. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2023р. позов повернутий позивачу з підстав пропущення місячного строку звернення до суду, визначеного ч.5 ст.122 КАС України, оскільки позивачем не надано поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вважає, що оскільки її було звільнено з військової служби 20.03.2017р. та не виплачено в повному обсязі грошове забезпечення, тому вона має право у відповідності до ч.2 ст.233 КЗпП України у редакції до 19.07.2022р. на звернення до суду без обмеження строком. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, предметом даного спору є протиправна бездіяльність військової частини щодо виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 20.03.2017р., виплаченої позивачу 30.11.2022р. на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022р. у справі №400/5948/21. Пунктом 168.5. ст.168 Податкового кодексу України визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44. Згідно п.п.4,5 вищезазначеного порядку, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Таким чином, на думку колегії суддів, вищезазначена грошова компенсація входить до структури грошового забезпечення військовослужбовця. Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. У свою чергу, перебіг процесуального строку, згідно з приписами ст.120 КАС України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, останнім же днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. При цьому, згідно з ч.9 ст.120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2 ст.122 цього кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо стягнення заробітної плати є ст.233 КЗпП України. Частинами 1, 2 ст.233 КЗпП України (в редакції чинній на момент виплати позивачу індексації грошового забезпечення) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Тобто, установлений у ч.2 ст.233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду з вимогою про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі, розпочався не з дня звільнення зі служби, а з 01.12.2022р. (наступний день за днем виплати позивачу індексації грошового забезпечення) на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022р. у справі №400/5948/21, а сплив зазначений строк, відповідно, 02.03.2023р. Наведене підтверджується змістом постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022р. у справі №400/5948/21, яким визначено, що відсутні підстави стягнення на користь позивача компенсації, оскільки вона пов`язана з несплатою індексації, а право на захист у адміністративному судочинстві є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання. Оскільки позивач звернулася до суду з позовом 08.05.2023р., то вона пропустила тримісячний строк звернення до суду з позовом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Водночас, поважними причинами пропуску строку визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони, та пов`язані з наявністю дійсно істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення відповідних дій. У клопотанні від 25.05.2023р. про поновлення процесуального строку звернення з позовом до суду позивачем не зазначено жодних поважних причин пропуску тримісячного строку звернення до суду. Згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, а саме у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального закону, але по суті ухвалив правильне судове рішення, ухвала суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає зміні.

Результат розгляду: partial