Рішення адміністративного суду від 2022-11-07 00:00:00+02

26.09.2022р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАА № 466917 від 19.09.2022р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження (а.с. №3-9). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою по справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.09.2022р. позовна заява прийнята до провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №21). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відносно нього 19.09.2022р. інспектором 2 взводу 3 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Ординським О.А. була складена постанова серії БАА №466917 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі за ст. 126 КУпАП. В описовій частині постанови зазначено, що 19.09.2022р. о 00год. 10хв. в м. Дніпро, по пр. Гагаріна, буд. 21, водій [PERSON] керував автомобілем DAEWOO\~NEXIA д/н [NUMBER] , не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію, чим порушив п. 2.1 ПДР керування особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб. Позивач вважає постанову незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, оскільки він був зупинений безпідставно, інспектором не надано доказів вчинення правопорушення, не прийняті до уваги доводи позивача. На підставі викладеного, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №466917 від 19.09.2022р. 21.10.2022р. до суду від представника відповідача - Марченка А.О. (діє на підставі довіреності від 24.01.2022р. а.с. № 38) надійшов письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що останній не погоджується з доводами позивача про безпідставність притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Так, дійсно 19.09.2022р. поліцейським Департаменту винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1\~ст. 126 КУпАП\~ про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи транспортним засобом DAEWOO NEXIA, д.н. [NUMBER] , в м. Дніпрі, по пр. Гагаріна, в районі буд. 21, під час спілкування, на законну вимогу пред`явити посвідчення водія, реєстраційні документи, відмовився пред`явити вищевказані документи, чим порушив\~п. 2.4. «а» Правил дорожнього руху\~України. При цьому, постанова відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої\~наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення но справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХШ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Отже, поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Відповідно до\~п 2.4. «а» Правил дорожнього руху\~на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Для виконання поліцейськими покладених на них обов`язків їм надається право відповідно до законодавства зупиняти і перевіряти у водіїв транспортних засобів документи, перелік яких наведено у\~пункті 2.1 Правил дорожнього руху\~України. Водій не зобов`язаний передавати свої документи поліцейським, достатньо їх пред`явити для ознайомлення, тобто співробітник повинен мати змогу роздивитися особисті дані водія і технічні дані транспортного засобу. Згідно із п. 3 ч. 1\~ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»\~поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, шо свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме, порушення\~Правил дорожнього руху\~України, за вчинення якого ч. 1\~ст.\~126\~КУпАП \~передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в\~ присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі,\~останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»\~та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1\~ст. 126 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову (а.с. №31-36). Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши надані сторонами докази, надавши оцінку змісту заперечень, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~286\~КАС України\~позовну заяву\~щодо оскарження\~рішень суб`єктів\~ владних\~повноважень у\~справах про\~притягнення до\~адміністративної відповідальності\~може бути\~подано протягом\~десяти днів\~з дня\~ухвалення відповідного\~рішення (постанови),\~а щодо\~рішень (постанов)\~по справі\~про адміністративні\~правопорушення у\~сфері забезпечення\~безпеки дорожнього\~руху,\~у тому\~числі зафіксовані\~в автоматичному\~режимі,\~-\~протягом десяти\~днів з\~дня вручення\~такого рішення (постанови). Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~3\~ст.\~286\~КАС України\~за \~наслідками \~розгляду справи\~ з\~приводу рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Положенням ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено, що 19.09.2022р. інспектором 2 взводу 3 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Ординським О.А. була складена постанова серії БАА №466917, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 425грн., та він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. №12). Підставою накладення адміністративного стягнення стало те, що 19.09.2022р. о 00год. 10хв. в м. Дніпро, по пр. Гагаріна, буд. 21, водій [PERSON] керував автомобілем DAEWOO\~NEXIA,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ д/н [NUMBER] , не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію. Відповідно до\~ст. 251 КУпАП\~доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до\~Закону України «Про дорожній рух»\~встановлюють\~Правила дорожнього руху\~(далі\~ПДР), затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею\~ 7 КУпАП\~встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до\~ст.\~280\~КУпАП \~орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із\~ст. 283 КУпАП,\~розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до вимог п.п. 2.1.ПДР,\~водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). Частиною 1 чт. 126\~КУпАП\~передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії,\~реєстраційному документі на транспортний засіб,\~а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Згідно із п. 1 ч. 1\~ст. 247 КУпАП\~обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.\~Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Частиною 2\~ст. 283 КУпАП\~визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення. Відповідно до ч. 3\~ст. 283 КУпАП\~постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. Відповідно до\~ст. 9 КУпАП\~адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно положень ст.\~77\~КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.\~126\~КУпАП відповідач суду не надав. Ані зі спірної постанови (а.с. № 12, 22, 37, 39), ані з інших матеріалів справи, не вбачається, що перевірка документів здійснювалася у зв`язку із порушенням водієм вимог\~Правил дорожнього руху, адже відповідної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення позивачем\~ Правил дорожнього руху\~на підтвердження правомірності перевірки документів відповідачем надано не було. Не було надано і доказів на підтвердження правомірності зупинки автомобіля з підстав вказаних у постанові, а саме відповідно до п.3 ч. 1\~ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», як і доказів керування позивачем вказаним транспортним засобом. Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього\~руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 1\~ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»\~поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, в першу чергу, запобігання правопорушенню,\~виявлення або фіксування правопорушення,\~охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань. Порядок використання спеціальних засобів фіксації регульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС України від 18.12.2018р. № 1026, пунктом 4,5 якої передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 73 КАС України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Втім, відповідного відеозапису на відеореєстратор (бодікамеру), за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення\~не надано. До відзиву представник відповідача також не надав відеозапису вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для перевірки документів у позивача. За таких обставин, спірною постановою не підтверджується факт порушення позивачем\~ Правил дорожнього руху. Вказане узгоджується з позицією висловленою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 686/11314/17 від 15.03.2019р. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача не було законних підстав для перевірки посвідчення водія, і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425грн. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України\~ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 293 КУпАП\~за результатами оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи. За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії БАА №466916 від 19.09.2022р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на [PERSON] , складену інспектором 2 взводу 3 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Ординським О.А. та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1\~ст.132 КАС України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1\~ст. 139 КАС України\~встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем при зверненні до суду оплачено судовий збір у розмірі 496 грн. 20коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. №2). З урахуванням зазначених процесуальних норм, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача. Щодо судових витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Професійна правнича допомога здійснювалася позивачу адвокатом Рубаном О.Г. на підставі договору про надання правової правничої допомоги від 19.09.2022р. (а.с. № 13-14, 17). До позову долучено протокол узгодження вартості правової допомоги від 19.09.2022р. (а.с. № 15-16), опис робіт (наданих послуг) на суму 5\~000 грн. (а.с. № 18), а також акт прийому передачі наданої правової (правничої) допомоги від 21.09.2022р. на суму 5\~000 грн. (а.с. № 19 - 20). Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України\~«Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України\~«Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема, - надання правової інформації; - консультацій і роз`яснень з правових питань, - правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: - консультації, - роз`яснення, - складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, - здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Отже, до правової допомоги належать: консультації, роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Водночас, витрати на професійну правничу допомогу мають бути співмірними та справедливими. На думку суду, виходячи з того, що дана справа є справою незначної складності та розглянута в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику сторін), справедливий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає 1\~000 грн. В силу\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ч. 7\~ст. 139 КАС України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що саме суд встановлює розмір судових витрат, які сторона сплатила, або має сплатити на підставі доказів. Отже, для встановлення судом розміру витрат, що понесла сторона у справі слід надати відповідні докази. Так, відповідно до ч. 9\~ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Варто зазначити, що в силу ч. 1, 3\~ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 КАС України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В силу ч. 5\~ст.\~134\~КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, і складність справи, витрачений час на надання професійної правничої допомоги, ціна позову та інше мають значення для суду для визначення розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. На думку суду, у справі, що наразі розглядається, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який дорівнює 5 000 грн., є явно завищеним та необґрунтованим з огляду на предмет спору, а також те, що дана справа є справою незначної складності, яка потребувала від адвоката незначного об`єму наданих послуг (консультація, складання позовної заяви), тому такі витрати підлягають зменшенню. З огляду на вищенаведене, суд вважає спів мірною складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт суму, яка дорівнює 1\~000 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted