Рішення адміністративного суду від 2022-06-07 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді та неприйнятті рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за заявою [PERSON] від 21.05.2020 відповідно до Порядку призначення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою КМУ від 24.02.2003 №250 в редакції від 20.05.2020; - зобов`язати відповідача розглянути заяву [PERSON] від 21.05.2020 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та прийняти рішення по ній відповідно до вимог Порядку призначення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою КМУ від 24.02.2003 №250 в редакції від 20.05.2020, що діяла на час звернення із заявою. Рішенням Кіро Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №160/3215/21 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, яка полягала в не направленні [PERSON] рішення від 25.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги. Зобов`язано Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради направити [PERSON] рішення від 25.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги. В іншій частині позову відмовлено. [PERSON] , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для відмови у призначенні позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з травня 2020 року по теперішній час, оскільки на момент подання заяви позивач перебував на обліку в центрі зайнятості, а доходи за попередній період не повинні враховуватись. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про те, що державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно заяви від 21.05.2020 не призначено, так як середньомісячний сукупний дохід сім`ї не перевищував рівень прожиткового мінімуму для сім`ї, що порушує положення статті 1 Закону №1768-ІІІ. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Разом із вказаною заявою позивачем була подана декларація про доходи та майновий стан осіб, в якій як членів сім`ї він вказав: -дружину - [PERSON] , [INFO] , -доньку - [PERSON] , [INFO] , -сина - [PERSON] , [INFO] , -сина - [PERSON] , [INFO] . 11 червня 2020 року позивачем до відповідача було подано заяву, в якій він просив не враховувати компенсаційні виплати за житлово-комунальні послуги, що нараховувались [PERSON] як учаснику бойових дій, а також просив враховувати доходи дружини без податків. За результатом розгляду поданого 11.06.2020 звернення Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради надана відповідь від 19.06.2020 №8/3-241, в якій вказано, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономіки, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом. Також, повідомлено, що спеціалістом управління було зроблено запит до Дніпровського міського центру зайнятості про надання довідки про розмір призначеної допомоги по безробіттю, після надходження якої буде вирішуватись питання призначення/не призначення допомоги. У зв`язку з неотриманням результатів розгляду поданої заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, 02 грудня 2020 року позивачем було подано запит на отримання публічної інформації. Листом відповідача від 08.12.2020 №Р-31/3 повідомлено про не призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, так як середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищував рівень прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідачем до суду разом із відзивом на позов було надано рішення від 25.06.2020 (справа №299) про відмову в наданні державної соціальної допомоги з причини, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї (а.с. 82 зв. бік). Разом із вказаним рішенням відповідачем наданий розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги, згідно з яким середньомісячний дохід сім`ї становить 7567,19 грн. Як зазначає позивач у позові, рішення про не призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям він не отримував. Правомірність бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача та прийняття рішення за результатами її розгляду є предметом судового розгляду у даній справі. З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зокрема виходив з того, що оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих доказів та не доведена правомірність своєї бездіяльності, яка полягала в ненаправленні позивачу копії рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям чи її відмову по його заяві від 21.05.2020, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи була підтверджена протиправна бездіяльність Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, яка полягала в не направленні позивачу рішення від 25.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги. Таким чином, належним способом захистом порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача направити позивачу рішення від 25.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон №1768-ІІІ у редакції, чинній на момент спірних правовідносин), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї; прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення; середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин 1, 3, 6-7 статті 4 Закону №1768-ІІІ, заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. До заяви про надання державної соціальної допомоги додається, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї. Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження. Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України. Аналогічні приписи закріплені у пункті 9 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. № 250 (далі Порядок №250). Так, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів із дня подання заяви і надсилається наступного після його прийняття дня уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім`ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення. Із аналізу вищенаведеного випливає те, що у разі прийняття рішення про відмову у наданні особі державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення зобов`язаний письмово повідомити таку особу про прийняте рішення із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення. З матеріалів справи встановлено, що за заявою позивача від 21.05.2020 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідачем було прийнято рішення від 24.06.2020 (справа №299) про відмову в наданні державної соціальної допомоги (а.с. 82 зв. бік). При цьому, позивач в уточненій позовній заяві просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді та неприйнятті рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за заявою [PERSON] від 21.05.2020 відповідно до Порядку призначення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою КМУ від 24.02.2003 №250 в редакції від 20.05.2020, однак суд першої інстанції правильно вказав про те, що матеріалами справи підтверджується, що фактично заява позивача була розглянута, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Між тим, ані доказів направлення або вручення вказаного рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги від 24.06.2020 (справа №299), ані доказів направлення або вручення письмового повідомлення від 25.06.2020 про прийняте рішення, як це передбачено приписами статті 4 Закону №1768-ІІІ та пункту 9 Порядку № 250, відповідачем не надано, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності збоку відповідача щодо направлення позивачу рішення від 24.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги. З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захистом порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача направити [PERSON] рішення від 24.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги для надання останньому можливості у разі незгоди з таким рішенням оскаржити його в судовому порядку. Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву [PERSON] від 21.05.2020 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та прийняти рішення по ній відповідно до вимог Порядку призначення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою КМУ від 24.02.2003 №250 в редакції від 20.05.2020, що діяла на час звернення із заявою, оскільки, як вже було зазначено, заява позивача була розглянута та по ній прийнято відповідне рішення. Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підстав для надання оцінки правомірності рішення від 24.06.2020 про відмову в наданні державної соціальної допомоги, у даному випадку, не було, з огляду на те, що позивач вказане рішення у даній справі не оскаржує та, як встановлено вище, позивач таке рішення взагалі не отримував. Вказане свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у наданні державної соціальної допомоги. Таким чином, з огляду на те, що правомірність дій та рішення відповідача щодо не призначення державної соціальної допомоги позивачу не є предметом розгляду у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки наявності чи відсутності у позивача права на отримання такої державної соціальної допомоги в межах цієї справи. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки частково не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову підлягає зміні в мотивувальній частині. Доводи апеляційної скарги позивача не можуть бути підставою для скасування рішення суду. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial