Рішення адміністративного суду від 2022-05-25 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого лейтенанта поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Литвиненка Станіслава Миколайовича, в якому просив в якому просив скасувати постанову серії ЕАМ №2904130 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2021 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2904130 від 31.07.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрито провадження у справі. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, інспектор взводу №3 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в \~м. Кривий Ріг УПП ДПП Ливиненко С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 31.07.2020 року інспекторам взводу №3 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в \~м. Кривий Ріг УПП ДПП Ливиненко С.М. винесено постанову серії ЕАМ №2904130 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП. Згідно постанови, водій керував ТЗ ГАЗ 77053 д.н.з. [NUMBER] по вул. Українській, 18 у м. Кривий Ріг \~без чинного страхового поліса обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив пункт 2.1.«ґ» ПДР України. Позивач, не погодившись з вказаною постановою, оскаржив її до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач є учасником бойових дій, відповідно він користувався передбаченою п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пільгою щодо обов`язкового страхування його цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Колегія суддів \~погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно Правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Відповідно до п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне \~правопорушення та чи винна дана \~особа в \~його вчиненні. Відповідно до вимог пункту 13.1 статті 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм належними транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Як встановлено судом першої інстанції [PERSON] є ветераном війни- учасником бойових дій \~відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 02.08.2004 року, та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Разом з тим, рішенням Конституційний Суд України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України № 1961-ІУ від 01 липня 2004 року визначено, що транспортними засобами, що належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди, тощо). Відповідно до пункту 2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що [PERSON] керував автомобілем ГАЗ 27053, д.н.з [NUMBER] та мав при собі свідоцтво про реєстрацію автомобіля, а отже \~керував та володів ним на законній підставі. Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п.2.1 "г", що вказує на безпідставність притягнення позивача до відповідальності згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП та протиправність спірної постанови. Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі №686/17029/17, від 15 березня 2019 року у справі №363/1097/17. З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied