Рішення адміністративного суду від 2023-05-17 00:00:00+03

У квітні 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ДПС), в якому просив: - визнати бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в Одеській області відносно порушення права [PERSON] на державну службу, в частині непризначення [PERSON] на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу; - зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області видати наказ, яким призначити [PERSON] на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області грубо порушено право позивача на державну службу в частині непризначення його на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу, Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови у призначенні [PERSON] на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу. Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 06.12.2021 року про призначення його на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Управлінні оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу та прийняти мотивоване рішення. У задоволенні решти вимог - відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень від 01.05.2023 року, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2021 року [PERSON] визначено переможцем конкурсу на посаду державної служби категорії «Б» - начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, про що позивача повідомлено листом Головного управління ДПС в Одеській області від 19.10.2021 року №331/К/15-32-11-02-12 (а.с.20, 57). У листі наголошено, що для призначення переможця конкурсу на посаду державної служби з 16.07.2021 року необхідним є наявність державного сертифікат про рівень володіння державною мовою. Головне управління ДПС в Одеській області, відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №171, організувало щодо позивача спеціальну перевірку. Вказану перевірку завершено 02.12.2021 року. Як стверджує позивач, відповідно до Закону України «Про державну службу» ним було пройдено співбесіду з керівником Головного управління ДПС в Одеській області. 02.12.2021 року відповідач направив позивачу лист №362/К/15-32-11-01-27, в якому, зокрема, зазначено про необхідність позивачу не пізніше 06.12.2021 року (включно) подати заяву про призначення на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу до управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС в Одеській області (а.с.58-59). Як стверджує позивач, 06.12.2021 року ним було направлено заяву до Головного управління ДПС в Одеській області з проханням призначити його на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області. На підтвердження даної обставини позивачем надано копію відповідної заяви, яка зареєстрована не в Головному управління ДПС в Одеській області, а за місцем роботи позивача, тобто в Головному управлінні ДФС в Одеській області (а.с.23). З наданих відповідачем разом із відзивом документів судом встановлено, що вищевказана заява була направлена Головним управлінням ДФС в Одеській області на адресу Головного управління ДПС в Одеській області та отримана останнім лише 13.12.2021 року (а.с.65-66). В матеріалах справи міститься лист від 06.12.2021 року №1204/15-32-01-06-14, згідно якого організаційно-розпорядчим управлінням Головного управління ДПС в Одеській області повідомлено, що станом на 06.12.2021 року звернень (заяв, клопотань) від [PERSON] не надходило (а.с.68). Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 06.12.2021 року №364/К/15-32-11-27 позивачу запропоновано у строк до 17:00 год. 07.12.2021 року з`явитися до управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС в Одеській області та пояснити причини неподання заяви про призначення на посаду як переможцем конкурсу в установлений законом строк з наданням документів, які підтверджують такі обставини (а.с.21-22, 60-61). У відповідь на лист від 06.12.2021 року №364/К/15-32-11-27 [PERSON] на ім`я в.о. голови Головного управління ДПС в Одеській області склав листа від 07.12.2021 року, в якому повідомив, що його призначено головою комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області наказом Державної фіскальної служби України від 18.10.2021 року №39-рг, що на сьогодні ліквідація РСО не завершена та що він є відповідальною особою по забезпеченню дотримання режиму таємності та відповідальним за матеріальні носії секретної інформації. З цих причин позивач просив відтермінувати його призначення на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області до 17.12.2021 року включно (а.с.24, 67). 20.12.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області позивачу направлений лист №370/К/15-32-11-01-27, в якому, зокрема вказано, що станом на 15:45 год. 17.12.2021 року [PERSON] не з`явився до управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС в Одеській області для вступу на державну службу шляхом призначення на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, і у зв`язку з неповідомленням об`єктивних причин відтермінування призначення на вказану посаду, [PERSON] вважаєтесь таким, що відмовився від зайняття вказаної посади, як переможця за результатами конкурсного відбору (а.с.25-26, 62-63). В подальшому наказом Головного управління ДФС в Одеській області №361-о від 21.12.2021 року полковника податкової міліції [PERSON] - начальника третього оперативного відділу Управління оперативно-розшукової діяльності Головного управління ДФС в Одеській області звільнено з посади та податкової міліції ДФС запас Збройних Сил України за ст.4 «Г» (через скорочення штатів) з 31.12.2021 року (а.с.35). 11.01.2022 року позивачем було направлено до Голови Національного агентства України з питань державної служби скаргу (а.с.27-28), в якій він просив вжити заходи, що встановлені законодавством у зв`язку із визнанням позивача особовою, що відмовився від зайняття вказаної посади, як переможця за результатами конкурсного відбору. У відповідь на вказану скаргу Національним агентством України з питань державної служби складено листа від 19.01.2022 року, в якому зазначено про надсилання скарги за належністю до Державною податкової служби України (а.с.29-31, 74-76). Державною податковою службою України у відповідь на скаргу позивача складено листа №1900/К/99-00-11-02-02-09 від 17.02.2022 року, в якому викладено обставини за яких позивача визнано особою, що відмовився від зайняття вказаної посади, як переможця за результатами конкурсного відбору (а.с.32-34). Задовольняючи позовні вимоги частково, та приймаючи рішення про визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови у призначенні позивача на вказану посаду, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначені позивача на посаду державної служби, оскільки щодо позивача не було встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади; позивач не відмовлявся від підписання контракту про проходження державної служби (у разі укладення), а навпаки усіма своїми діями демонстрував бажання бути призначеним на посаду начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу. Також суд першої інстанції зазначив, що обставини працевлаштування позивача у податковій міліції, з урахуванням наведених позивачем доводів, об`єктивно обумовили необхідність відтермінування такого призначення, а тому відповідач не довів того, що викладена у листі від 20.12.2021 року №370/К/15-32-11-01-27 відмова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Апелянт не погоджується з висновками суд першої інстанції, вказуючи на те, що позивач неодноразово проігнорував вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про необхідність з`явитися до управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу з метою подання заяви про призначення на посаду, як переможця конкурсу, а також не пояснив причини неподання такої заяви, тим самим фактично відмовився від її зайняття, втративши таким чином своє право бути призначеним на таку посаду. Також апелянт вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, що було залишено судом першої інстанції без уваги. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції на стадії відкриття провадження та в ході розгляду справи допустив процесуальне порушення, яке призвело до неправильного вирішення справи. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Виходячи з того, що звернення позивача із даним позовом направлено на захист його трудових прав, а сам спір між позивачем та ГУ ДПС виник з приводу прийняття позивача на публічну службу, то реалізація позивачем свого права на звернення до суду за вирішенням такого спору повинна була відбуватися із дотриманням строку звернення до суду, визначеного ч.5 ст.122 КАС України. Для вирішення питання про те, чи дотримано позивачем визначений ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду, необхідно визначити початок перебігу такого строку, який, як визначено у частині 2 цієї статті, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому слід враховувати наступні положення статті 31 Закону України «Про державну службу», якими врегульовані питання признання на посаду державної служби особи, яка визначена переможцем конкурсу: - рішення про призначення на посаду державної служби приймається суб`єктом призначення після проведення співбесіди з кандидатом та підписання з ним контракту про проходження державної служби (у разі укладення). Таке рішення приймається не пізніше п`яти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції (ч.3); - у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей про претендента на посаду, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади, приймається рішення про відмову у призначенні на посаду державної служби (ч.4); - у разі відмови особи від підписання контракту про проходження державної служби (у разі укладення) вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право суб`єкта призначення на повторне визначення переможця конкурсу (ч.5). Разом з тим, навіть після проходження позивачем співбесіди та надходження до ГУ ДПС результатів спеціальної перевірки ГУ ДПС могла призначити позивача на вказану посаду лише після подання позивачем відповідної заяви про призначення, звільнення позивача з попереднього місця роботи та його явки до управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу ГУ ДПС для початку виконання обов`язків за вказаною посадою. Як вже було зазначено вище, позивач був звільнений з попереднього місця роботи лише з 31.12.2021 року наказом Головного управління ДФС в Одеській області №361-о від 21.12.2021 року, а ще до цього ГУ ДПС направило позивачу лист від 20.12.2021 року №370/К/15-32-11-01-27, в якому повідомила позивача про те, що він вважаєтесь таким, що відмовився від зайняття вказаної посади, як переможця за результатами конкурсного відбору. В своїй позовній заяві позивач не визначає конкретних дій або рішень відповідача, з якими він пов`язує порушення своїх прав бути призначеним на посаду, на зайняття якої його було визначено переможцем конкурсу, фактично вказуючи на бездіяльність відповідача з призначення його на вказану посаду на підставі його заяви, яку він зареєстрував за місцем своєї роботи в ГУ ДФС 06.12.2021 року, з урахуванням його заяви від 07.12.2021 року, в якій він навів причини неможливості приступити до виконання обов`язків за вказаною посадою та просив відтермінувати його призначення на цю посаду до 17.12.2021 року включно. В той же час, зі змісту скарги позивача до Голови Національного агентства України з питань державної служби скаргу від 11.01.2022 року вбачається, що порушення своїх прав позивач пов`язує з тим, що листом від 20.12.2021 року №370/К/15-32-11-01-27 ГУ ДПС повідомило йому про те, що він вважаєтесь таким, що відмовився від зайняття вказаної посади, як переможця за результатами конкурсного відбору. Відповідно, обчислення визначеного ч.5 ст.122 КАС України місячного строку для звернення позивача до суду з позовом про захист свого права на зайняття посади начальника Причорноморського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області, слід здійснювати з дня, коли позивачу стало відомо про зміст цього листа. Оскільки матеріали справи не містять доказів вручення позивачу листа ГУ ДПС від 20.12.2021 року №370/К/15-32-11-01-27, а про існування такого лист позивач вперше зазначає у своїй скарзі до Голови Національного агентства України з питань державної служби від 11.01.2022 року, то саме з 11.01.2022 року слід обраховувати строк звернення позивача до суду з цим позовом незалежно від тих позовних вимог, тобто тих способів захисту, які визначив позивач у своїй позивний заяві (оскарження рішень, дій чи бездіяльності ГУ ДПС в Одеській області). Відповідно, останнім днем для подачі цього позову слід вважати 11.02.2023 року. Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до суду лише 13.04.2022 року, направивши даний позов до суду першої інстанції рекомендованою поштовою кореспонденцією (т.1 а.с.36), тобто з пропуском строку звернення до суду більше ніж на 2 місяці. Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Позивач не подавав заяв про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України одне з питань, яке з`ясоває суддя після одержання позовної заяви з`ясовує - чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); Відповідно до частин 1-3 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку; якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2); якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3).. Суд першої інстанції на факт пропуску позивачам строку звернення до суду із цим позовом уваги не звернув, і відповідних процесуальних дій, визначених ст.123 КАС України, не вчинив. Стаття 319 КАС надає апеляційному суду право скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду виключно з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 КАС України. Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС суд залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами тертою та четвертою статті 123 цього Кодексу, положення яких наведені вище. Отже, наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду можуть бути застосовані судом на будь-якій стадії судового розгляду. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року ухвалено з порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування такого рішення та залишення позову без розгляду. При цьому колегія суддів зазначає, що факт подання апелянтом поза межами строку, визначеного ч.1 ст.303 КАС України, своїх додаткових письмових пояснень від 01.05.2023 року, в яких апелянт фактично доповнив підстави своєї апеляційної скарги доводами про пропуск позивачем строку звернення до суду, не дає колегії суддів підстав їх відхилити та не враховувати, оскільки єдина підстава для неврахування таких доповнень передбачена у ч.2 ст.303 КАС України, і ця підстава не стосується порушення вказаного строку. Колегія суддів також враховує, що дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33). З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області підлягає частковому задоволенню шляхом скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року з прийняттям нової постанови про залишення без розгляду позову [PERSON] до Головного управління ДПС в Одеській області. Оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 року апелянту відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, судовий збір у розмірі 1488,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС в Одеській області.

Результат розгляду: partial