Рішення адміністративного суду від 2022-06-01 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся у суд з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач, КМУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Національне агентство України з питань державної служби (далі - третя особа, НАДС) про визнання нормативно-правового акта протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним в окремій його частині, а саме першого речення абзацу 1 пункта 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №306 (далі - Порядок №306), яке викладено наступним чином: «Державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-ХІІ «Про державну службу», присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належать посада державної служби». На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірний нормативно-правовий акт суперечить вимогам Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII). Звертає увагу на встановлення судом його порушеного права у межах справи №420/6871/18 за позовом [PERSON] до Керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області Федак Лідії Володимирівни, треті особи КМУ, НАДС про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року позов задоволено. Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач і третя особа подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовують тим, що місцевим судом досліджено спірну норму Порядку №306 не в повному обсязі, а саме, без урахування її другої частини, що суттєво впливає на правозастосування останньої. Зазначають, що оскаржуваним приписом не порушуються права позивача, а фактично мало місце неправильне його застосування керівником апарату суду, про що свідчить судове рішення в іншій справі. У відзивах на апеляційні скарги позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги потрібно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав. Судом установлено, що 20 квітня 2016 року постановою КМУ затверджено Порядок №306, згідно з абзацом 1 пункту 10 якого державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді. Уважаючи перше речення цієї норми таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] є суб`єктом спірних правовідносин, а оскаржувана норма не відповідає вимогам частини 5 статті 39 Закону №889-VIII. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного. Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 113 Конституції України передбачено, що КМУ є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Згідно з пунктом 10 статті 116 Конституції України Кабмін здійснює інші повноваження, визначені Конституцію та законами України. Аналогічне положення закріплено і в статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», якою передбачено, що КМУ здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 117 Конституції України КМУ в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. При цьому, організація, повноваження і порядок діяльності, зокрема, КМУ, визначаються Конституцією і законами України (частина 2 статті 120 Конституції України). Водночас згідно з пунктом 12 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи державної служби. Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом №889-VIII. Частинами 1, 2 статті 6 Закону №889-VIII передбачено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців. Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади: Керівника Апарату Верховної Ради України та його заступників; керівника апарату (секретаріату) постійно діючого допоміжного органу, утвореного Президентом України; Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників; 2) категорія "Б" - посади: керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів; 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б". Відповідно до статті 38 Закону №889-VIII прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, здійснюються з урахуванням категорій посад державної служби та рангів державних службовців як виду спеціальних звань, що їм присвоюються. Ранги державних службовців визначені в статті 39 Закону №889-VIII, згідно з якою ранги державних службовців є видом спеціальних звань (частина 1 статті 39 Закону №889-VIII). Встановлюється дев`ять рангів державних службовців. Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України. Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів (частина 2 статті 39 Закону №889-VIII). Присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг (частина 3 статті 39 Закону №889-VIII). Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом (частина 4 статті 39 Закону №889-VIII). Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад (частина 5 статті 39 Закону №889-VIII). Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності (частина 6 статті 39 Закону №889-VIII). У разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг (частина 9 статті 39 Закону №889-VIII). Судом установлено, що на виконання вимог Закону №889-VIII КМУ 20 квітня 2016 року прийнято постанову №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», якою затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-15. Відповідно до пункту 10 Порядку №306 «державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді. У разі належності посади державного службовця до категорії посад, в межах якої передбачено присвоєння рангу нижчого, ніж присвоєний державному службовцю згідно із зазначеним Законом, за ним зберігається раніше присвоєний ранг. У разі коли державному службовцю, який має відповідне військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання, присвоєно ранг відповідно до зазначеного Закону, що є нижчим, ніж передбачено співвідношенням, йому присвоюється ранг на рівні рангу виходячи із співвідношення». Згідно з довідкою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року №5/246/2021 [PERSON] працює в Комінтернівському районному суді Одеської області з 21 грудня 2016 року на посаді секретаря судового засідання та 07 грудня 2020 року переведений на посаду судового розпорядника, яку обіймає і по теперішній час. Отже, позивач працює на посаді державної служби категорії «В». Позивач вважає, що є суб`єктом спірних правовідносин, адже спірну норму Порядку №306 застосовано до нього під час повторного призначення на державну службу, шляхом присвоєння найнижчого рангу державного службовця, без урахування раніше присвоєного йому рангу державної служби. Питання присвоєння рангу позивачу було предметом розгляду в судах України. Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року, у справі №420/6871/18 за позовом [PERSON] до Керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області Федак Лідії Володимирівни, за участю третіх осіб: КМУ, НАДС про визнання протиправним пункту наказу та про зобов`язання вчинити певні дії позов задоволено частково: зобов`язано керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області вирішити питання щодо присвоєння позивачу категорії та рангу державного службовця, починаючи з листопада 2018 року, з урахуванням періоду його роботи на державній службі з 17 січня 2001 року по 03 жовтня 2002 року та з 19 вересня 2005 року по 21 липня 2011 року. На виконання рішення суду позивачу з 01 листопада 2018 року замість найнижчого рангу державного службовця 9 (дев`ятого) було присвоєно 6 (шостий) - найвищий ранг державного службовця категорії посади «В». Повертаючись до змісту абзаца 1 пункту 10 Порядку №306 колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції правовий аналіз першому реченню цього абзацу надано без урахування повної конструкції відповідної норми права. Саме друге речення абзацу 1 пункта 10 Порядку №306 зобов`язує враховувати попередні періоди роботи державного службовця на займаній посаді. Отже,

Результат розгляду: denied