Рішення адміністративного суду від 2024-02-15 00:00:00+02

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (правонаступник Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») звернулося до суду з позовом, в якому просить \~визнати протиправним та скасувати пункти 7, 9, 10 \~Припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), який є додатком до Припису Державної екологічної інспекції України № 2/3-1 від 30.07.2021. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що \~посадовими особами Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) в період з 12.07.2021 по 21.07.2021 було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Відокремленим підрозділом «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», за результатами якої складено Акт\~ від 21.07.2021. На підставі Акту перевірки Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) складено Припис № 2/3-1 від 30.07.2021, відповідно до якого, зокрема: п. 7 зобов`язано позивача розробити інструкції з експлуатації, паспорта, провести перевірку відповідності фактичних параметрів роботи установок очистки газу проектним (ефективність ) роботи ПГОУ) та перевірку технічного стану ПГОУ з оформленням актів, вести журнали) обліку робочого часу ПГОУ ІРП-1,5 від заточувальних верстатів механічної дільниці (1 поверх) цеху дослідного виробництва; п. 9 зобов`язано позивача не допускати скид зливових вод по рельєфу території; п. 10 зобов`язано позивача забезпечити збирання, очищення та відведення зливових вод з території підприємства в повному обсязі у відповідності до вимог законодавства. Позивач вважає висновки, викладені в акті перевірки, необґрунтованими, а оскаржувані пункти припису протиправними, оскільки діяльність підприємством здійснюється з суворим дотриманням вимог чинного законодавства. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції встановив, що в ході перевірки відповідачем при обстеженні підприємства виявлені 2 організованих джерела викидів, які експлуатуються (заточувальні верстати механічної дільниці (1 поверх) цеху дослідного виробництва), обладнаних пилогазоочисним обладнанням ІРП-1,5 та витяжною вентиляцією з викидом в атмосферне повітря, які в інвентаризації викидів вказані як неорганізовані джерела. На вищезазначені джерела викидів відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. На 2 ПГОУ ІРП-1,5, якими обладнані заточувальні верстати механічної дільниці (1 поверх) цеху дослідного виробництва, відсутні інструкції з експлуатації, паспорта, акти перевірки відповідності фактичних параметрів роботи установок очистки газу проектним (ефективність роботи ПГОУ) та акти перевірки технічного стану ПГОУ, не ведуться журнали обліку робочого часу ПГОУ. \~За висновком відповідача, позивачем порушено абзаци 2, 7, 10 ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 11, ст. 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», розділ II «Правил технічної експлуатації установок очистки газу», затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 06.02.2009 № 52. Відповідно до абзаци 2, 7, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», суб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; забезпечувати здійснення періодичних та/або автоматизованих інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел та організованих стаціонарних джерел викидів і ефективності роботи газоочисних установок відповідно до правил, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря. Частиною 5 статті 11 цього ж Закону встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», виробничий контроль за охороною атмосферного повітря здійснюється суб`єктами господарювання в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря. Розділом II Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 06.02.2009 № 52, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 квітня 2009 року за № 327/16343,встановлені вимоги до суб`єктів господарювання, які експлуатують установки очистки газу, не дотримання яких було встановлено під час перевірки. Заперечуючи проти висновків відповідача та суду першої інстанції, позивач зазначає, що дозвіл на викиди - це документ дозвільного характеру в сфері охорони атмосферного повітря, який надає право суб`єктам господарювання експлуатувати об`єкти, з яких надходить в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші. З посиланням на пп.7 п. 1.6 наказу Міністерства навколишнього природного середовища та ядерної безпеки «Про затвердження Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві» № 7 від 10.02.1995, апелянт зазначає, що звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві передує отриманню Дозволу. Звертає увагу, що відокремленим підрозділом «Автоматика та машинобудування» отримано Дозвіл на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № 1210700000-34 від 21.12.2015, з безстроковим терміном дії. Разом з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 7 оскаржуваного припису не було зобов`язано позивача отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин. В ході перевірки було встановлено, що матеріали інвентаризації джерел викидів ВП «Автоматика та машинобудування» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» були розроблені в 2015 році та на теперішній час не відповідають фактичному стану підприємства, що й стало підставою для зобов`язання позивача розробити інструкції з експлуатації, паспорта, провести перевірку відповідності фактичних параметрів роботи установок очистки газу проектним (ефективність) роботи ПГОУ) та перевірку технічного стану ПГОУ з оформленням актів, вести журнали) обліку робочого часу ПГОУ ІРП-1,5 від заточувальних верстатів механічної дільниці (1 поверх) цеху дослідного виробництва. Разом з цим, для правильного вирішення справи необхідно встановити чи є установки очистки газу організованими джерелами викидів. За визначенням статі 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», організоване стаціонарне джерело викиду - джерело викиду, з якого забруднюючі речовини надходять в атмосферне повітря через спеціально споруджені газоходи, димові труби, аераційні ліхтарі або інші споруди для відведення пилогазоповітряної суміші. Відповідно до паспорту, ІРП-1,0 - Агрегат призначений для уловлювання сухого пилу, відсмоктуваного від укриттів абразивних кіл заточувальних, обдирних і шліфувальних верстатів та здійснює двоступеневу очистку всмоктуваного повітря: 1 ступінь очистки - сухий циклон, 2 ступінь - чотирнадцятирукавний тканинний фільтр. Ефективність пиловловлювання ІРП-1,0 - 99%. Згідно з інформацією по ІРП, яка міститься в матеріалах справи, за рахунок фільтрації через тканину рукавів повітря остаточно очищується від дрібного пилу і надходить через вентилятор в обслуговуване приміщення, тобто очищеним повертається в робочу зону (інформація по ІРП міститься в матеріалах справи). Таким чином, ІРП не має ознак організованого стаціонарного джерела викиду, тоді як має характеристики установки очистки \~газу \~(далі \~- \~ГОУ), визначення якої міститься в Правилах технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 06.02.2009 № 52, \~- \~комплекс \~споруд, призначений \~для \~відведення, транспортування та \~вловлювання \~з газопилового потоку, що відводиться від технологічного обладнання, наявних у \~ньому забруднюючих речовин. ГОУ складається з газоочисних \~\~апаратів, допоміжного обладнання, контролюючих приладів і комунікацій. За методами очистки ГОУ поділяються на сім груп. Класифікація установок очистки газу за групами та \~методами очистки наведена в додатку 1. Відповідно до цього Додатку класифікація установок очистки газу за групами ма методами очистки ділиться на: I - \~сухі \~механічні \~пиловловлювачі \~\~(гравітаційні), \~\~сухі інерційні та ротаційні; II - мокрі пиловловлювачі (інерційні, \~пінні, конденсаційні), скрубери \~\~\~(механічні, \~\~ударно-інерційні \~\~порожні, \~\~насадкові, відцентрові), скрубери центрові; III - \~промислові фільтри (рукавні, \~волокнисті, \~зернисті) з регенерацією \~імпульсною, \~\~зворотною \~\~продувкою, \~\~ультразвуком, механічним і віброструшуванням; IV - електричні пиловловлювачі (сухі і мокрі електрофільтри); V - \~\~установки \~\~сорбційної \~\~хімічної \~\~очистки \~\~газу \~від газоподібних домішок (адсорбери, абсорбери); VI - \~установки \~термічної \~та термокаталітичної очистки газу від газоподібних домішок; VII - установки інших методів очищення (комбіновані). Відповідачем не доведено, в Акті перевірки не відображено, що через встановлені на заточувальних верстатах ІРП-1,0 (згідно з даними припису ІРП-1,5) в атмосферу надходять забруднюючі речовини чи газопиловий потік. В свою чергу, відповідно до п. 1.4 правил № 52, ці Правила не поширюються на установки очищення \~викидів пересувних \~\~джерел, \~\~джерел біологічного \~\~та \~\~радіоактивного забруднення, \~джерел \~викидів \~іонізуючих випромінювань та на технологічні ГОУ. Відтак, оскаржуваний пункт 7 Припису є неправомірним. Щодо вимог пунктів 9, 10 Припису, а саме, зобов`язання позивача не допускати скид зливових вод по рельєфу території та забезпечити збирання, очищення та відведення зливових вод з території підприємства в повному обсязі у відповідності до вимог законодавства, суд встановив, що останні ґрунтуються на висновках, викладених в Акті перевірки, згідно з якими підприємством частково здійснюється відведення зливових стоків з території підприємства по рельєфу місцевості, що призводить до забруднення та засмічення водних ресурсів, внаслідок чого порушено статті 44, 70, 96, 98, 105 Водного кодексу України, статті 164 Земельного кодексу України. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї. Статтею 70 Водного кодексу України встановлено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), забороняється. Згідно зі ст. 96 цього Кодексу, під час розміщення, проектування, будівництва, реконструкції і введення в дію підприємств, споруд та інших об`єктів, а також під час впровадження нових технологічних процесів повинно забезпечуватися раціональне використання вод. При цьому передбачаються технології, які забезпечують охорону вод від забруднення, засмічення і вичерпання, попередження їх шкідливої дії, охорону земель від засолення, підтоплення або переосушення, а також сприяють збереженню природних умов і ландшафтів як безпосередньо в зоні їх розміщення, так і на водозбірній площі водних об`єктів. Забороняється проектування і будівництво прямоточних систем водопостачання промислових підприємств, за винятком підприємств, які за технологією виробництва не можуть бути переведені на оборотне водопостачання. Забороняється здійснення проектів господарської та іншої діяльності без оцінки їх впливу на стан вод. Статтею 98 Водного кодексу України встановлено заборону введення в дію підприємств, споруд та інших об`єктів, що впливають на стан вод. Приписами статті 105 Кодексу передбачено, що підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод. Відповідно до ст. 164 Земельного кодексу України, \~охорона земель включає: а) обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування; б) захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб; в) захист земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами та від інших несприятливих природних і техногенних процесів; г) збереження природних водно-болотних угідь; ґ) попередження погіршення естетичного стану та екологічної ролі антропогенних ландшафтів; д) консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь. Судом першої інстанції залишено поза увагою, що \~джерелом водопостачання та водовідведення Відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» є КП «Жовтоводський водоканал» ДОР, про що вбачається з Договору від 02.03.2019 № 10-1/2316 на подачу питної води з системи комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації. За умовами наведеного Договору позивач сплачує кошти за об`єм стоків (дощові та талі води), які неорганізовано потрапляють до міської каналізаційної мережі. Контроль за забрудненням каналізаційних мереж міста та застосування до абонента підвищених тарифів за водовідведення у випадку виявлення порушень здійснює КП «Жовтоводський водоканал» ДОР відповідності до Правил приймання стічних вод у комунальну систему каналізації м. Жовті Води, затверджених рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради. Відтак, позивач є вторинним водокористувачем, який використовує стоки, які неорганізовано потрапляють до міської каналізаційної мережі, зворотного відповідачем не доведено. Відповідачем не надано докази того, що КП «Жовтоводський водоканал» ДОР було встановлено забруднення каналізаційних мереж міста з боку позивача при експлуатації стоків відповідно до Договору від 02.03.2019 № 10-1/2316. Також Акт перевірки не містить інформацію, з посиланням на належні докази, що позивачем здійснюється діяльність, яка призводить до забруднення та засмічення водних ресурсів. Крім того відповідачем не спростовано належними доказами доводи апелянта, що жодного водного об`єкту в розумінні Водного кодексу України поблизу позивача немає. Відтак, вищенаведені приписи Водного кодексу України не є застосовними до діяльності позивача. При цьому позивачем доведено, що система водовідведення Відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» облаштована за роздільною схемою, що відповідає ДБН В.2.5-75:2013. Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Відведення стічних вод з території підприємства здійснюється відповідно до вимог пунктів 2.24, 2.25 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 № 145, шляхом: \~відведення стічних вод, що утворилися в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності, здійснюється централізованою системою водовідведення; \~відведення стічних вод, що утворилися на забудованій території внаслідок випадання атмосферних опадів - з усього басейну стоку системою зливової (дощової) каналізації, яка є обов`язковим елементом благоустрою населених пунктів. Також позивачем здійснюються заходи щодо попередження забруднення території підприємства шляхом: взяття на облік звіту про інвентаризацію джерел утворення відходів; обліку утворення та руху відходів; укладання договорів на утилізацію відходів, що також відображено в Акті перевірки. Крім того, позивачем надано до матеріалів справи копію листа \~№ 09-04/2373 від 28.07.2021, з якого вбачається, що наказом № 73 від 13.04.2019 по підприємству призначено відповідальних осіб за здійснення контролю за станом території підприємства, з метою запобігання забрудненню. В свою чергу відповідачем не надано до суду належних доказів здійснення заходів щодо фіксації забруднення та засмічення позивачем водних ресурсів, як то відповідні інструментально-лабораторні вимірювання чи інші. Таким чином, висновок суду першої інстанції, що пункти 9, 10 Припису є правомірними, не ґрунтується на повному встановленні обставин справи в контексті вимог чинного законодавства. Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення невірного судового рішення, яке підлягає скасуванню.

Результат розгляду: granted