Рішення адміністративного суду від 2022-10-26 00:00:00+03

03.10.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника адвоката Гребнєва І.І. до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 24.09.2022 поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області винесено постанову серії ЕАР № 5931586, відповідно до якої [PERSON] , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 23.09.2022 о 23 год. 00 хв., [PERSON] керував ТЗ в м. Запоріжжя по вул. Зразкова, при цьому не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.б) ПДР України керування ТЗ особою без реєстраційних документів. Разом з цим, з вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Після зупинки транспортного засобу позивача, останній, на вимогу співробітника патрульної поліції, надав реєстраційний документ ТЗ, користуючись офіційним мобільним додатком «ДІЯ». Електронне свідоцтво транспортного засобу містить в собі унікальний електронний ідентифікатор QR-код, який дозволяє співробітнику патрульної поліції перейти по посиланню для підтвердження наявності запису щодо позивача в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС. Водночас, співробітниками патрульної поліції проігнорували наявність у позивача електронного свідоцтва про реєстрацію ТЗ, що призвело до винесення безпідставної постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Більш того, при зупинці транспортного засобу позивача, співробітники патрульної поліції не пояснили причини зупинки, не повідомили у зв`язку із вчиненням якого адміністративного правопорушення особа була зупинена. Таким чином, у працівників патрульної поліції не було підставі вимагати у позивача надати реєстраційні документи. Отже, оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ст. 247 КУпАП. Ухвалою судді від 04.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі із особливостями, встановленими ст.ст. 268-272, 286 КАС України без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачам п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам. Крім того, сторонам було роз`яснено зміст частини 5 статті 262 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачі, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження в адміністративній справі, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Про зазначений процесуальний обов`язок відповідачів було вказано в ухвалі про відкриття провадження у справі від 04.10.2022. \~ \~ \~ \~ Окрім того, клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом встановлено, що 24.09.2022 поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області винесено постанову серії ЕАР № 5931586, відповідно до якої [PERSON] , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. В цій постанові, зокрема, зазначено, що 23.09.2022 о 23 год. 00 хв., [PERSON] керував ТЗ в м. Запоріжжя по вул. Зразкова, при цьому не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.б) ПДР України керування ТЗ особою без реєстраційних документів, скоївши адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 126. Вищевказані обставини підтверджуються даними, які зазначені в адміністративному позові та копією вищевказаної постанови в справі про адміністративне правопорушення\~\~серії ЕАР № 5931586 Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення [PERSON] правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП в Запорізькій області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП). Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Разом з цим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідачі суду не надали. Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню,\~виявлення або фіксування правопорушення,\~охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань. Порядок використання спеціальних засобів фіксації регульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС 18.12.2018 № 1026, пунктом 4,5 якої передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Однак відповідного відеозапису на відеореєстратор (бодікамеру), за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення\~не надано. Відповідно до частини 3 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі\~ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Пунктом 1.3. ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 2.1. б) ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб. Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Суд звертає увагу на те, що відповідачами не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП. Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). Постанова Кабінету Міністрів України № 956 від 23.10.2019 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу», якою затверджено «Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу»: - електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС; Частина 3 особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію. Частина 4 е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Дія, на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС. Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення. Частини 6, 7 е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовленого на бланках, а також документа, що посвідчує особу. Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС. Cуд встановив, що поліцейський зупинив автомобіль, яким керував позивач. Поліцейський висунув позивачу вимогу пред`явити документи. Позивач пред`явив на вимогу співробітника патрульної поліції, реєстраційний документ ТЗ, користуючись офіційним мобільним додатком «ДІЯ». За вимогами постанови КМУ № 956 (див. п. 12 цього рішення) водій має право завантажити на смартфон додаток «Дія», в якому замовити свідоцтво про реєстрацію ТЗ. У пунктах 6-7 цієї постанови вказано, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ пред`являється його власником. Суд вважає, що на місті зупинки автомобіля поліцейському позивач як водій пред`явив останній, на вимогу співробітника патрульної поліції, надав реєстраційний документ ТЗ, користуючись офіційним мобільним додатком «ДІЯ», що повністю відповідає вимогам постанови КМУ № 956 та не суперечить п. 2.1. б) Правил дорожнього руху. Поліцейський відмовився перевірити достовірність е-документа, які пред`являв водій автомобіля, відповідно до порядку, встановленому у постанові КМУ № 956. За встановлених обставин, суд вважає, що за оскаржуваною постановою відсутня подія адміністративного правопорушення, оскільки діяння позивача не є такими, що можуть бути розцінені як правопорушення. У цій справі на порушення ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено правомірності свого рішення постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.09.2022. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Відтак, суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення. За наведених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог і встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. В\~частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд відмовляє позивачу з таких мотивів: Відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності висновок Верховного Суду викладений у постанові від 15.05.2019, справа № 200/14811/16-а (2а/200/574/16), провадження № К/9901/24025/18. Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Отже, враховуючи, що позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн на користь позивача. Ураховуючи наведене і

Результат розгляду: partial