Рішення адміністративного суду від 2023-04-20 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області № 308720 від 10.10.2022. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті під час рейдової перевірки транспортного засобу DAF 95XF430, номерний знак [NUMBER] , на автодорозі М-03 км 290 км, Полтавська область, за результатами якої складено Акт № 251232 від 05.09.2022. В результаті проведеної перевірки встановлено порушення з боку позивача ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме\~ під час надання послуг з перевезення вантажів згідно з товарно-транспортною накладною\~ ЮП000001033 від 05.09.2022 перевізник не забезпечив наявність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа. Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.10.2022 № 308720, відповідно до абз. 3 ч. 1\~ ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до Фізичної особи-підприємця [PERSON] \~ застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. Вказана постанова є предметом оскарження в даній адміністративній справі. Апелянт стверджує, що описане в акті перевірки порушення не мало місце, що доводиться належними доказами, які були надані до суду першої інстанції та необґрунтовано не взято до уваги судом. Зазначає, що \~у водія будь-яких пояснень не запитувалось, акт складено одноособово працівником відповідача, а виданий акт перевірки вже містив позначку, що водій відмовився від підписання акту. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами\~ ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника\~ документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія\~ посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Згідно з п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, \~\~зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті. Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 розділу ІІІ\~ Інструкції виробники транспортних засобів,\~ перевізники,\~ водії\~ та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР). Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Підставою для притягнення позивача до відповідальності стало надання водієм під час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографу від 16.06.2020 з терміном дії до 16.06.2022. Натомість позивач стверджує, що водієм під час проведення перевірки посадовій особі відповідача надавався пакет документів, який містив, у тому числі, окрім протоколу від 16.06.2020, протокол перевірки та адаптації тахографа від 16.06.2022, однак чинний протокол перевірки та адаптації тахографа був залишений поза увагою працівником відповідача. Суд першої інстанції відхилив такі пояснення позивача, зазначивши, що в поясненнях водія про причини порушень зазначено про те, що водій відмовився від надання пояснень та підпису акту, при цьому водій з актом перевірки був ознайомлений, з чого слідує, що водій не акцентував увагу на те, що ним надався чинний протокол перевірки та адаптації тахографа, однак посадовою особою відповідача він не брався до уваги. Відтак суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, що вказаний протокол надавався водієм під час перевірки. Разом з цим суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу, що Акт перевірки, копія якого надана відповідачем на виконання ухвали суду, містить запис, що водій з актом ознайомлений, з фабулою пред`явленого порушення не згоден, від підписання акту відмовився. Такий запис здійснений посадовою особою контролюючого органу, а тому не є обґрунтованим висновок суду щодо не відображення певних зауважень водієм. Також суд першої інстанції залишив поза увагою приписи частини 2 статті 77 КАС України, згідно з якою \~в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав до суду належні докази, які спростовують доводи позивача (відеозапис проведення рейдової перевірки тощо), з огляду на те, що матеріали справи містять протокол перевірки та адаптації тахографа від 16.06.2022, чинний до 16.06.2024. Відтак, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted