Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу річниці між фактично виплаченою та передбаченою законодавством разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі визначеному ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту»; - стягнути з відповідача недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2021 рік, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7 354,00 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року позов задоволений частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. В іншій частині позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що згідно зі статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Механізм надання разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році регламентується\~ постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325. Цією постановою встановлено розмір разової грошової допомоги до 5 травня на 2021 рік для учасників бойових дій. Також зазначає, що висновки та правова позиція у рішеннях Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 спростовують та підтверджують правильність прийнятих рішень управлінням щодо застосування норм чинного законодавства. Вказує, що поняття мінімального розміру пенсії за віком для призначення допомоги чинним законодавством не врегульовано. Позивач своїм процесуальним правом на подачу відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , має статус учасника бойових дій, посвідчення від 19.08.2016 [NUMBER] , користується пільгами, передбаченими Законом № 3551-XII, та отримує щорічну разову грошову допомогу до 5 травня. (а.с. 6-8) У 2021 році Управління виплатило позивачу як учаснику бойових дій щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, передбачену Законом № 3551-XI, у розмірі 1491 грн, встановленому Постановою № 325, що не спростовується учасниками справи. 25.01.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок і виплату разової грошової допомоги до 5 травня в належному розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18). (а.с. 9) Листом від 03.02.2022 № 06-07/699 відповідач повідомив, що затверджений обсяг бюджетних призначень за бюджетною програмою на виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році дозволив провести її у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету. Виплата грошової допомоги проведена у відповідності до Постанови № 325 у розмірі 1\~ 491 грн. Зазначено, що при виплаті грошової допомоги за 2021 рік відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством. (а.с. 14) Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 1769 гривень. Отже, відповідно до положень частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій становить 8 845 грн (1 769 грн х 5). Виплата позивачу разової грошової допомоги в сумі 1 491 грн суперечить положенням статті 12 Закону № 3551-ХІІ та свідчить про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі. дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році в розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV, є протиправними. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Розглядаючи справу по суті позову, судом першої інстанції не було з`ясовано питання додержання позивачем строку звернення до суду. При цьому, подаючи позов, позивач доводів стосовно додержання ним строку звернення до адміністративного суду також не зазначав. Натомість відповідно до частини першої\~ статті 122 КАС України\~ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною третьою\~ статті 122 КАС України\~ для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з\~ дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений\~ законом\~ строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами\~ законом\~ передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених\~ КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.\~ Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19). Колегія суддів наголошує на тому, що спірна грошова допомога є одноразовим платежем, який виплачується до 5 травня відповідного року, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було визначено її розмір, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок. Отже, з дня отримання щорічної разової грошової допомоги особою, якій призначена ця виплата вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання щорічної разової грошової допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо розміру складових нарахованої грошової допомоги звернулась до Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від відповідного органу (пенсійного або органу УСЗН) відповіді на подану нею заяву.\~ (постанова ВС від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19) В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що грошова допомога виплачена позивачу у квітні 2021 року і позивачем це не оспорюється. Отже, про розмір допомоги, а відповідно і про її виплату всупереч положенням ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач дізнався саме у квітні 2021 року, оскільки зміни в законодавстві, яке регулює виплату спірної допомоги, відбулись у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18). З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом 8 лютого 2022 року, відповідно до поштового конверту (а.с. 20), тобто з пропуском шестимісячного строку з дня остаточного з ним розрахунку (квітень 2022 року), не зазначивши підстав для поновлення цього строку. При цьому, колегія суддів зазначає, що звернення позивача в січні 2022 року із заявою про нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком безпосередньо до відповідача не впливає на початок перебігу строку звернення до суду, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості досудового вирішення цієї категорії спорів. Крім того, звернення до відповідача у січні 2022 року відбулось уже після спливу шестимісячного строку звернення до суду. Також за переконанням апеляційного суду не впливає на початок перебігу строку звернення до суду і прийняття Верховним Судом рішення у зразковій справі № 440/2722/20 з аналогічних правовідносин, оскільки правове регулювання останніх є незмінним з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України 27 лютого 2020 року. Стосовно приписів ст. 17-1 Закону № 3551, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, апеляційний суд зазначає, що цією нормою регулюються правовідносини, коли така допомога з будь-яких причин не виплачена взагалі. Крім того, вказаною нормою встановлено, що передумовою для отримання невиплаченої допомоги має бути заява особи про її виплату. Натомість, у справі, яка переглядається, разова грошова допомога до 5 травня виплачена позивачу у квітні 2021 року в розмірі, який відповідач вважає належним, позивач жодних заяв відповідачу у строк до 30 вересня 2021 року не подавав, тобто спірні правовідносини під правило, визначене у ст. 17-1 Закону № 3551, не підпадають, відповідно цією статтею не регулюються, а тому зазначена норма на перебіг строку звернення до суду в цій справі не впливає. Крім того, позивач у позові на приписи ст. 17-1 Закону № 3551 не посилався і перебіг строку звернення до суду нею не обґрунтовував, жодних заяв відповідачу до січня 2022 року не подавав. Отже, колегія суддів ще раз зазначає, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися у квітні 2021 року при виплаті йому спірної допомоги у неналежному розмірі, оскільки на той час Конституційним Судом України вже було ухвалено рішення від 27 лютого 2020 року, яке і призвело до змін в законодавстві, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до положень частини третьої\~ статті 123 КАС України в редакції, яка є чинною станом на час перегляду справи апеляційним судом, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Пунктом 8 частини першої\~ статті 240 КАС України\~ визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини 1\~ статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями\~ 238,\~ 240 цього\~ Кодексу. Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial