Рішення адміністративного суду від 2022-02-22 00:00:00+02

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1 02.02.2021 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1311/10000/20 від 14.01.2021. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що постановою заступника начальника Київської митниці Держмитслужби Кастітіса Панкявічюса від 14.01.2021р. в справі про порушення митних правил №1311/10000/20 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 11 415,09 грн. 1.3. Постанова була прийнята на підставі протоколу про порушення митних правил №1311/10000/20 від 30.07.2020. В протоколі та в постанові зазначено, що [PERSON] не вірно вказано рік виготовлення автомобіля, а саме заявлено рік виготовлення автомобіля 2010, а митним органом встановлено рік виготовлення транспортного засобу 2009, що призвело до зменшення сум податків і зборів, а саме акциз зменшено на 3 170,86 грн., ПДВ на 634,17 грн., а всього на загальну суму 3 805,03 грн. 1.4. До митного оформлення транспортного засобу декларантом [PERSON] подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 29.10.2019, фактура б/н від 30.10.2019. У графі 31 митної електронної декларації (надалі по тексту - ЕМД) декларантом [PERSON] заявлено наступні відомості про товар: легковий автомобіль: марка КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , загальна кількість місць -5, тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 1582 см.куб., тип кузову - універсал, - такий, що був у використанні, колір сірий, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010, дата першої реєстрації - 08.01.2010, виробник - Kia Motors Corporation, країна виробництва - KR. 1.5. В ході перевірки Київською митницею Держмитслужби встановлено, що автомобіль марки КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , рік виготовлення - місяць - 2009 - 10. 1.6. Оскаржувану постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення. Під час оформлення транспортного засобу позивач діяв добросовісно, без жодного умислу, спрямованого на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості. ІІ. ПРОЦЕДУРА 2.1. 08.02.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира [PERSON] поновлено строк на оскарження постанови та відкрито провадження у адміністративній справі №296/838/21, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та наявні докази на підтвердження заперечень проти позову (а.с.32). 2.2. 19.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, так як у позивача були всі наявні технічні документи з встановленим роком виготовлення транспортного засобу. Не зважаючи на вказані обставини в графі 31 ЕМД позивачем продубльовано дані щодо виготовлення транспортного засобу з даних першої реєстрації автомобіля. Тобто, першоджерелом визначення року випуску автомобіля є технічні документи, які були наявні у позивача та транспортний засіб (а.с.35-55). 2.3. 23.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій зазначено, що відповідач у відзиві вказує рік виготовлення автомобіля 2009, посилаючись на відомості, що містяться в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 29.10.2019. Однак, календарний рік виготовлення транспортного засобу визначається на основі даних його виробника. Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ. У технічному паспорті на автомобіль марки КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] згідно графи B.1 перша реєстрація даного автомобіля 08.01.2010. Разом з тим, Митним кодексом України та Наказом ДМСУ № 1118 від 17.11.2005 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" не передбачено як підставу для визначення року виготовлення автомобіля (транспортного засобу) наявність листа підприємства, яке також завозить автомобілі на територію України. Позивач вважає, що відповідачем не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що заявлення в митній декларації відомостей щодо календарного року виготовлення легкового автомобіля марки КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] здійснено позивачем з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та/або на підставі документів, які є недостовірними та/або містили недостовірну інформацію (а.с.56-60). 2.4. 26.03.2021 представником відповідача подано заперечення на відзив, в якому зазначено, що позивач не в повній мірі наводить положення наказу №1118, ігноруючи його обов`язок при декларуванні, в першу чергу, користуватись технічними документами та даними, які в них містяться, що випливає з положень наказу, а саме, якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ (а.с.64). ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 18.11.2019 до відділу митного оформлення №1 митного поста "Житомир" Житомирської митниці ДФС митним брокером, фізичною особою підприємцем [PERSON] з метою оформлення в митному режимі «імпорт» товару, легкового автомобіля марки КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , було подано в електронному вигляді митну декларацію за номером UA101070/2019/067827 та товаросупровідні документи. 3.2. Відповідно до графи 31 митної декларації задекларовано товар №1 автомобіль легковий, марка КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , загальна кількість місць - 5, тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 1582 см.куб., тип кузову - універсал, - такий, що був у використанні, колір сірий, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010, дата першої реєстрації - 08.01.2010. Відповідно до вказаних у ЕМД даних [PERSON] у графі 47 здійснено розрахунок платежів: 48 399 гривень 12 копійок (а.с.20). 3.3. До митного оформлення транспортного засобу декларантом [PERSON] подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 29.10.2019, фактура №б/н від 30.10.2019. Інші офіційні, реєстраційні чи довідкові документи, які б містили інформацію щодо календарного або модельного року виготовлення транспортного засобу в матеріалах справи відсутні. 3.4. В ході перевірки було встановлено, що рік виготовлення автомобіля марки КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , а тому декларантом [PERSON] при розрахунку митних платежів необхідно було врахувати фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу -2009 та застосувати віковий коефіцієнт, що дорівнює «9» при визначенні ставки акцизного податку у відповідності до підпункту 215.3.5, пункту 215.3 статті 215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 №2611-VІІІ. 3.5. Згідно службової записки Управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Київської митниці Держмитслужби від 27.07.2020 №7.8-15-06/3792, враховуючи фактично встановлений рік виготовлення транспортного засобу марки КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , дії декларанта [PERSON] за наслідками невірного зазначення календарного року виготовлення транспортного засобу в ЕМД призвели до несплати митних платежів на загальну суму 3805,03 грн., а саме: акциз 3170,86 грн. та ПДВ 634,17 грн. 3.6. 30.07.2020 головним державним інспектором відділу оперативного реагування №3 управління протидії митним правопорушенням Київської митниці Держмитслужби Коротуном О.І. відносно позивача [PERSON] складено протокол про порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України №1311/10000/20 (а.с.15-18). 3.7. Заступником начальника Київської митниці Держмитслужби Кастітісом Панкявічюсом 14.01.2021 прийнято постанову в справі про порушення митних правил №1311/10000/20, якою [PERSON] визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 11 415,09 грн. (а.с.8-13). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Митним кодексом України, Податковим кодексом України. 4.2. Митний кодекс України (у редакції що діяв на час виникнення спірних правовідносин) передбачав наступе: 4.2.1. Частина 1 статті 248. Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення. 4.2.2. Частина 1 статті 257. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 4.2.3. Частина 2 статті 264. Митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України. 4.2.4. Частина 4 статті 335. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу. 4.2.5. Стаття 52. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 4.2.6. Частина 8 статті 264. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. 4.2.7. Частина 1 статті 264. 1. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом. 4.2.8.Частина перша стаття 458. Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 4.2.9. Частина перша статті 467. Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. 4.2.10. Стаття 485. Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. 4.2.11. Стаття 489. Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 4.3. Податковий кодекс України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" від 08.11.2018 № 2611-VIII) 4.3.1. Пункт 20 Розділу XX "Перехідні положення": Тимчасово, протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" ставки податку для транспортних засобів, зазначених у підпункті 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (крім транспортних засобів, зазначених у товарних підкатегоріях 8703 10 18 00, 8703 90 10 10, 8703 90 10 90, 8703 90 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), визначаються із застосуванням коефіцієнта 0,5. Встановлений цим пунктом коефіцієнт застосовується для легкових транспортних засобів, що використовувалися, які ввозяться на митну територію України фізичною особою для власного використання в кількості один легковий транспортний засіб на таку особу. 4.4. Кодекс України про адміністративні правопорушення 4.4.1. Стаття 10. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. 4.4.2. Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З оскаржуваної постанови Київської митниці Держмитслужби вбачається, що висновки митного органу про порушення позивачем приписів статті 485 Митного кодексу України ґрунтуються на тому, що фізичною особою - підприємцем [PERSON] в митній декларації №UA101070/2019/067827 заявлені неправдиві відомості щодо фактичного календарного року виготовлення транспортного засобу, що призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму: 3 805,03 гривень, в тому числі акциз 3 170,86 гривень та ПДВ 634,17 гривень. 5.2. З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугували електронна митна декларація, зареєстрована за №UA101070/2019/067827, протокол про порушення митних правил № 1311/10000/20 від 30.07.2020 (а.с.15-20). 5.3. У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №607/15295/15-а (провадження №К/9901/12447/18) зазначив, що «диспозиція ст. 485 Митного кодексу України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару». 5.4. Отже, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, в даному випадку, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. 5.5. Так, під час оформлення транспортного засобу позивач, визначаючи рік випуску транспортного засобу пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем автомобіля, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 29.10.2019 та фактуру №б/н від 30.10.2019. 5.6. За приписами статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 5.7. Із протоколу про порушення митних правил від 30.07.2020 року 1311/10000/20 вбачається, що висновок про вчинення [PERSON] дій спрямованих на зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення в ЕМД неправдивих відомостей контролюючий орган зробив на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 29.10.2019 та встановив дату виробництва автомобіля - 2009 - 10. 5.8. Разом з тим, у вказаному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 29.10.2019 зазначено в графі «В» «Дата першого введення в експлуатацію» записи відсутні. При цьому, в графі «В1» «Дата першого введення в експлуатацію у Швеції» зазначено відповідну дату «2010-01-08», в графі «D.20» - рік виготовлення, місяць - 2009 - 10. 5.9. Згідно висновку експертного дослідження №5/140 від 12.11.2019, складеного судовим експертом Житомирського НД ЕКЦ МВС України Сіран В.М., датою виготовлення транспортного засобу КІА, модель CEED, номер кузова: [NUMBER] , є 2010 рік. 5.10. Згідно протоколу опитування в справах про порушення митних правил №1311/10000/2020 від 18.09.2020 головний судовий експерт сектору КДТЗ і РД Житомирського НДЕКЦ МВС Сіран В.М. пояснив, що при визначенні року виготовлення транспортного засобу він керувався електронним каталогом Avtovin v.3.12.00, а також даними щодо першої реєстрації транспортного засобу, в якому містились повні дані щодо дня, місяця та року першої реєстрації з урахуванням положень пункту 6.3.3. Методики автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зареєстрованих МЮ України 24.07.2009 року (далі методика), оскільки всі належні елементи структури, а саме дня виготовлення транспортного засобу не були наявні в технічному паспорті та не встановлені під час огляду транспортного засобу. Крім того, вказав, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не мало належного перекладу, а тому йому не було відомо, що транспортний засіб виготовлено саме в 2009 році. В свою чергу, в разі сумнівних даних, які ним були б отримані за результатами роботи електронного каталога Avtovin, наявності перекладу технічного паспорту та встановлення відмінностей року виготовлення та дати першої реєстрації, ним був би направлений відповідний запит до офіційного представника, щодо підтвердження даних дня, місяця та року виготовлення транспортного засобу. Відповідний електронний каталог Avtovin визначає в усіх випадках рік виготовлення транспортного засобу, він може показувати день та місяць і рік виготовлення транспортного засобу, модельний рік, тільки місяць і рік виготовлення, тобто наявні в ньому дані. 5.11. Суд звертає увагу, що наявна в матеріалах справи копія перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу засвідчена головним державним інспектором Київської митниці Держмитслужби Коротун О.І. 27.07.2020. Докази того, що такий переклад був наявний у позивача на момент подання ЕМД, тобто станом на 18.11.2019, в матеріалах справи відсутні. 5.12. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем в поясненнях, які відбирались в рамках розгляду митним органом справи про порушення митних правил зазначено, що ним не заявлено неправдивих відомостей у митній декларації, оскільки відповідно до висновку експертного дослідження, дата виготовлення транспортного засобу 2010 рік. 5.13. Також, згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу митний орган, який є контролюючим, зазначив рік виготовлення транспортного засобу - 2010 (а.с.22). 5.14. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів зазначено рік випуску - 2010 (а.с.24). 5.15. За встановлених обставин, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження умисних дій позивача щодо внесення до митної декларації неправдивих відомостей в частині року виготовлення транспортного засобу. 5.16. Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом. 5.17. Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами (ч.1 ст.522 Митного кодексу України). 5.18. Разом з тим, згідно правових позицій Верховного Суду диспозиція статті 485 вказаного Кодексу передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові митного органу щодо позивача (заявлення з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в митних деклараціях неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), у даному випадку, не носить триваючого характеру, адже час можливого вчинення останнього, як такого, безпосередньо пов`язаний з поданням відповідних декларацій. Даний висновок зроблено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17, від 24 грудня 2020 року по справі N 569/7509/16-а, від 09 липня 2020 року по справі N 640/20172/16-а, від 11 вересня 2018 року по справі N 490/7069/16-а. 5.19. Отже, правопорушення, вчинення якого ставиться в провину позивачу, не є триваючим, оскільки, може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій. 5.20. Таким чином, за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) відсутні підстави для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 Митного кодексу України. 5.21. Враховуючи відсутність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення й те, що постанову прийнято з порушенням строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК України, наявні правові підстави для визнання протиправною та скасування вищезазначеної постанови відповідача. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із задоволенням позову за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 454 гривні.

Результат розгляду: granted