Рішення адміністративного суду від 2023-02-02 00:00:00+02

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі ВДВС) в якому просив визнати протиправними дії державного виконавця та рішення державного виконавця ВДВС у виконавчому провадженні №65058789, пов`язані з примусовою реалізацією квартири за адресою: [ADDRESS] (далі Квартира 2/36). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позов задоволено. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що відповідач належним чином виконав свій обов`язок щодо направлення боржнику усіх рішень прийнятих в межах виконавчого провадження за останніми відомими їм адресами. Жодних заяв про зміну стороною виконавчого провадження місця проживання чи перебування протягом усього часу відповідного виконавчого провадження від позивача не надходило. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про те, що Квартира 2/36 є єдиним житлом боржника, оскільки як встановлено державним виконавцем за Сівохіним зареєстровано ще одну квартиру за адресою [ADDRESS] (далі Квартира 16/48). Також посилається на те, що здійснення державним виконавцем опису та арешту майна Квартири [ADDRESS] без проникнення в неї, не є підставою для визнання дій протиправними, оскільки державний виконавець вчинив такі дії не з власного недбальства, а в результаті недобросовісної поведінки боржника. Звертає увагу на те, що на момент подачі заявки та реалізації майна боржника звіт про оцінку майна був чинним. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Головне управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління) відзиву на апеляційну скаргу не подало. [PERSON] в письмових поясненнях по суті спору підтримує доводи, що викладені ДВС в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій в контексті спірних правовідносин. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Такі висновки суду першої інстанції не повністю відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За змістом пункту 1, 4 частини третьої статті 2 КАС основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Вказані принципи при ухвалені судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду дотримані не були. Апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №380/9152/20 позов Головного управління задоволено повністю. Стягнуто до бюджету з [PERSON] податковий борг в розмірі 411924,41 грн (далі Рішення суду). 17.03.2021 на підставі вказаного Рішення суду видано виконавчий лист №380/9152/20 (далі Виконавчий лист; а.с.51). 07.04.2021 у ВДВС зареєстровано заяву Головного управління про відкриття виконавчого провадження на підставі Виконавчого листа (а.с.52). 07.04.2021 заступником начальника ВДВС Лазар Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65058789 (далі Постанова) та постанову про арешт майна боржника ВП №65058789, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] у межах суми стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження на суму 453416,85 грн (далі Постанова-1; а.с.52-55). Вказані постанови були надіслані [PERSON] на адресу: [ADDRESS] \~(далі Шептицького 20/5), однак 12.06.2021 надісланий конверт повернувся на адресу відповідача з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.55 зворот). 12.04.2021 [PERSON] подано запит щодо наявності у позивача права власності на майно, інші речові права, іпотеки, обтяження та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що [PERSON] має у власності Квартиру [ADDRESS] , квартиру за адресою [ADDRESS] ), гараж [NUMBER] , загальною площею 29,7 кв.м (далі Гараж) (а.с.62 зворот, 64). 30.06.2021 [PERSON] винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №65058789, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення \~на які заборонено законом, та належать боржнику. 12.08.2021 [PERSON] звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду щодо оскарження Рішення суду, при цьому в апеляційній скарзі адресою свого проживання він зазначив [ADDRESS] (далі Бандери, 44/77), проте вказав, що зареєстрований на Стуса, 2/36 з 04.02.2021. 07.09.2021 ВДВС звертався до Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області із запитом щодо зареєстрованих на Квартирі [ADDRESS] осіб, у відповідь на який отримали довідку від 20.09.2021 про те, що за зареєстрованою адресою проживає [PERSON] з 04.02.2021 по теперішній час (а.с.77). 05.10.2021 ВДВС на адресу Квартира 2/36 надіслано повідомлення №3-65058789/17688 про зобов`язання \~ [PERSON] надати 14.10.2021 о 11:00 год доступ до Квартири, 2/36, з метою проведення опису даної квартири. Вказане повідомлення згідно рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення отримано [PERSON] 28.10.2021 (хоча сам позивач заперечує факт отримання) (а.с.65-66). 29 жовтня 2021 року хвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження у справі №380/9152/20 поновлено [PERSON] строк на апеляційне оскарження Рішення суду. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 380/9152/20 за адміністративним позовом Головного управління до [PERSON] про стягнення податкового боргу. Зупинено дію Рішення суду. 19.11.2021 [PERSON] здійснено опис Квартири [ADDRESS] (а.с.77 зворот-78). 24.11.2021 ВДВС винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №6505879 (далі Постанова-2), якою призначено суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання Підприємство громадської організації інвалідів «Центр економіко-правового забезпечення» (далі ПГОІ), який має сертифікат 26.02.2019 за №162/19, виданий Фондом державного майна України (строк дії 26.02.2022) (а.с.68). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення суду залишено без змін (далі Постанова суду). 26.01.2022 ВДВС повідомлено сторін виконавчого провадження, в тому числі позивача, про те, що 26.01.2022 надійшов звіт про оцінку майна трикімнатної Квартири [ADDRESS] , дата оцінки 30.12.2021 (далі Звіт). Вартість вказаного майна згідно висновку експерта становить 553051 грн. Зазначений лист був направлений на Шептицького 20/5 та Стуса 2/36, однак повернувся із поштовою відміткою від 28.02.2022, 03.03.2022 відповідно «за закінченням терміну зберігання» (а.с.93-94). З матеріалів справи видно, що відносно Квартири [ADDRESS] тричі проведено електронні торги, відповідно до протоколу від 01.08.2022 №574700, реєстраційний номер лота 514708, переможцем аукціону визнано [PERSON] , який придбав спірний лот за 418106,54 грн. 16.08.2022 головним державним виконавцем ВДВС Марчук Н.П. винесено постанову про зняття арешту з майна ВП №65058789 відповідно до якої \~знято арешт з Квартири [ADDRESS] . 13.09.2022 [PERSON] складено акт 42586 про проведені електронні торги (а.с.104-105). Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною першою та п`ятою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. За змістом частини четвертої статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій (пункт 1, 2 статті 19). Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Положеннями статті 48 Закону №1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Згідно статті 50 Закону №1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. За змістом статті 57 Закону №1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. У статті 61 Закону №1404-VIII визначено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Згідно пункту 3 частини четвертої статті 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах. Аналізуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа є завершальною стадією процесу захисту невизнаних, оспорюваних або порушених прав, свобод та інтересів осіб. Тому виконавче провадження загалом спрямоване на відновлення прав стягувача. Однак це не повинно утинати процесуальних прав боржника. Тим більше, що засадою виконавчого провадження є принцип верховенство права, який своєю чергою складається з таких стрижневих елементів як заборона свавільності та рівність перед законом. У світлі рішень Європейського суд з прав людини (далі ЄСПЛ) «Сутяжник проти Росії», «Салов проти України» надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, які мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, заведено називати «правовим пуризмом». У справі «Ляскай проти Хорватії» ЄСПЛ звертав увагу на те, що за певних обставин механічне застосування законодавства про виконавче провадження під час продажу нерухомого майна боржника може поставити під сумнів дотримання статті 1 Протоколу №1 до Конвенції (пункти 61-70, заява №58630/11). Позаяк заходи примусового виконання рішень передбачають втручання у право власності боржника, то таке втручання повинно ґрунтуватися на законі, мати легітимну мету та знаходитися у справедливому балансі між його правами та публічними інтересами. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Тому завдання суду в таких випадках полягає в тому, щоб оцінити, чи відповідають застосовані державним виконавцем заходи нормам законодавства про виконавче провадження, і, якщо так, чи не були вони довільними або явно нерозумними. Водночас окремою засадою виконавчого провадження є його гласність та відкритість. Гласність виконавчого провадження стосується його відкритості для широкої громадськості, а власне відкритість означає відкритість інформації про виконавче провадження для його учасників. Важливим проявом відкритості у виконавчому провадженні є відкритість для його сторін інформації стосовно тих виконавчих дій, які вчиняються або вчинятимуться у ньому, забезпечена правом бути завчасно повідомленим виконавцем про час і місце вчинення цих дій. У аспекті забезпечення відкритості цієї інформації також є важливим доступ сторін до автоматизованої системи виконавчого провадження, який, окрім іншого, надає їм (чи принаймні створює відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасників виконавчого провадження. Зрештою здійснення виконавчого провадження з дотриманням принципу відкритості впливає на забезпечення іншої засади такої діяльності права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців. Вказані висновки наведені у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2021 року у справі №826/7243/17. Права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у порядку, встановленому Законом №1404-VIII. Відсутність доказів направлення виконавцем постанови про опис і арешт майна, зокрема боржнику, свідчить про порушення прав останнього бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі №910/22695/13. Отже, передумовою дотримання державним виконавцем вказаних засад та вимог виконавчого провадження є належне сповіщення боржника про виконані чи заплановані виконавчі дії й рішення. Звідси й постає питання актуальності тієї адреси, на яку виконавець надсилає кореспонденцію боржнику. Згідно із загальним правилом, що прописане у статті 28 Закону №1404-VIII державний виконавець здійснює надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника, яка вказана у виконавчому документі. Підставою для зміни виконавцем адреси листування є відповідна заява цього учасника провадження. Загалом адреса направлення документів виконавчого провадження має бути прив`язана до адресанта і його дійсного місцезнаходження, оскільки це забезпечує комунікацію з ним. Адже процедура листування встановлена не для формальності, а, окрім іншого, покликана забезпечити (чи принаймні створити умови) для доведення інформації про виконавчі дії до учасника виконавчого провадження й надати йому можливість реалізувати свої права й обов`язки. Така особа обґрунтовано очікує, що за адресою його місцезнаходження з нею буде вестися офіційне листування. Водночас необхідно зауважити, що сама конструкція статті 28 Закону №1404-VIII допускає ймовірність настання випадку, коли адреса, зазначена у виконавчому документі, може бути не пов`язана з дійсною адресою місцезнаходження боржника на момент здійснення виконавчого провадження. Вказана ситуація вимагає особливої уважності й пильності від державного виконавця та зумовлює об`єктивну необхідність у перевірці (уточнення) ним відповідних відомостей про боржника за власною ініціативою. До того ж закон зобов`язує державного виконавця здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність. Як суб`єкт владних повноважень державний виконавець має приймати рішення (вчиняти дії) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та неупереджено. Як уже зазначено вище, 07.04.2021 разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження до ВДВС надійшов і Виконавчий лист в якому адресою боржника вказано [ADDRESS] , так як у матеріалах справи №380/9152/20 наявна довідка Головного управління Державної міграційної служби України у \~Львівській області про те, що станом на 03.11.2020 [PERSON] проживає саме за цією адресою. Слід зауважити, що протягом усього судового розгляду в суді першої інстанції справи №380/9152/20, ні позивач, ні його представник не повідомляли суд про зміну адреси боржника. Тому Виконавчий лист був виданий саме на адресу Шептицького 20/5. На цю ж адресу надсилалися Постанова та Постанова-1, однак такі не були вручені скаржнику через повернення відповідних листів із відміткою «за закінченням терміну зберігання». В подальшому ВДВС отримавши 20.09.2021 довідку про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , і відповідно 05.10.2021 направило на цю адресу повідомлення про необхідність надати доступ до Квартири [ADDRESS] . За цією ж адресою позивач звертався до апеляційного суду із апеляційною скаргою на Рішення суду, проте, як видно з матеріалів справи №380/9152/20 поштова кореспонденція, що відправлялася на відповідну адресу поверталася до суду за закінченням терміну зберігання. Постанову-2 та повідомлення від 26.01.2022 про наявність Звіту ВДВС [PERSON] направляли за адресою Шептицького 20/5 та Стуса 2/36 Протягом усього часу виконавчого провадження боржник не звертався із заявою до державного виконавця про зміну місця проживання. Хоча знаючи про існування Рішення суду, яке оскаржував в апеляційному порядку і з матеріалами справи №380/9152/20, які були сформовані в суді першої інстанції представник позивача був ознайомлений 15.07.2021, а отже йому було відомо про отримання Головним управлінням Виконавчого листа 26.03.2021, тому позивач і його представник хоча б на теоретичному рівні могли припустити, що за виданим Виконавчим листом можливо відкрите виконавче провадження, однак жодних активних дій щодо одержання будь-якої інформації не вчиняв. У справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Щодо наявного у боржника нерухомого майна, то як встановлено в суді апеляційної інстанції, позивач та його представник стверджують, що станом на час відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій у власності [PERSON] була лише Квартира [ADDRESS] . Як підтверджено в суді апеляційної інстанції Квартира 9/67 не є власністю позивача з 20.11.2015, Квартира 16/48 рахується як нежитлове приміщення, та не є власністю позивача з 08.06.2021, хоча як стверджує представник позивача Пащук А.І., вказана квартира не належить позивачу ще з 22.09.2008, хоча жодних правовстановлюючих документів на підтвердження вказаної обставини ні позивач, ні його представник на вимогу суду не надали, що унеможливило встановлення об`єктивних обставин, в цій частині доводів сторін. Відповідно до статті 38 Закону №1404-VIII виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] оскаржував Рішення у справі №380/9152/20. 29.10.2021 відкрито апеляційне провадження у цій справі. 28.12.2021 апеляційним судом прийнято Постанову суду. Відповідно в період з 29.10.2021 по 28.12.2021 включно державний виконавець не міг вчиняти жодних виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №65058789. Проте, як встановлено вище у вказаний період часу відповідачем була прийнята Постанова-2, яку з наведених вище підстав слід визнати протиправною та скасувати. Щодо посилання позивача на те, що торги проведені на підставі оцінки Квартири 2/36 від 30.12.2021, яка вже була не чинною, то слід звернути увагу на те, що заявка від ВДВС на реалізацію житлової нерухомості (Квартири [ADDRESS] ) та перші електронні торги були проведені в час коли Звіт був дійсний, а строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію. Крім того, за реалізацію арештованого майна на цій стадії відповідає організатор електронних аукціонів, який і визначає порядок та строки проведення торгів. Звіт позивачем не оскаржувався. Відносно того, що оцінка Квартири [ADDRESS] проводилась оцінювачем без огляду об`єкта оцінки, то як уже підтверджено вище наслідком таких дій був не допуск боржником до вказаного майна через його постійну відсутність за вказаною адресою і не можливість достовірного встановлення реального місця проживання/знаходження позивача. Стосовно посилання [PERSON] на те, що державним виконавцем порушено черговість стягнення арештованого майна, то необхідно вказати на те, що доводи позивача про те, що Квартира 2/36 була його єдиним житлом не відповідають встановленим обставинам справи, так як згідно матеріалів справи за вказаною адресою позивач зареєстрований з 04.02.2021 (відомостей про проживання/реєстрацію у Квартирі 2/36 інших осіб матеріали справи не містять). Разом з тим, із серпня 2021 року позивач місцем проживання/реєстрації вказує [ADDRESS] , вказане підтверджується матеріалами справи №380/9152/20. А відтак, достовірно стверджувати про те, що Квартира 2/36 була єдиним житлом боржника в апеляційного суду не має підстав. У свою чергу, як передбачено нормами статті 48 Закону черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на Квартиру 2/36 відбулося в розмірі та обсязі, необхідному для виконання за Виконавчим листом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження тощо. В розрізі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що вчиненні державним виконавцем ВДВС дії під час виконавчого провадження ВП 65058789 в частині відкриття виконавчого провадження, арешту та опису майна боржника, надіслання повідомлення про наявність Звіту, вчинення дій щодо реалізації виявленого майна на виконання вимог Виконавчого листа, надіслання документів виконавчого провадження є такими, що вчиненні добросовісно, розсудливо та неупереджено, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), сумлінно, з дотримання інтересів сторін, в тому числі і боржника, у виконавчому провадженні. Інші недоліки допущені в межах виконавчого провадження ВП 65058789 спричинені недобросовісною поведінкою боржника, точніше тривалою бездіяльністю у не вчиненні жодних дій (з 15.07.2021 коли представник позивача дізнався, що по справі №380/9152/20 видано Виконавчий лист) щодо отримання будь-яких відомостей про наявність чи відсутність відкритого щодо нього виконавчого провадження, попри те, що йому було відомо про його боргові зобов`язання за Рішенням суду. В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині з наведених вище підстав. Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Зважаючи на те, що у вимогах позовної заяви чітко не вказано, які саме дії та рішення ВДВС під час виконавчого провадження ВП 65058789 слід визнати протиправними, та це не з`ясовано судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування Постанови-2. Згідно частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), не повне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга ВДВС підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial