Рішення адміністративного суду від 2022-05-19 00:00:00+03

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Екозерносервіс» (далі - ТОВ «Екозерносервіс», позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило: - визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в таких реєстраціях, якими відмовлено у реєстрації податкових накладних, а саме: - №2895734/37136579 від 22 липня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №13 від 17 червня 2021 року; - №2969594/37136579 від 10 серпня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 07 липня 2021 року; - №3111128/37136579 від 14 вересня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 30 серпня 2021 року; - зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №13 від 17 червня 2021 року, №14 від 07 липня 2021 року та №15 від 30 серпня 2021 року, датами їх подання; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТОВ «Екозерносервіс» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позов ТОВ «Екозерносервіс» - задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення/реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №2895734/37136579 від 22 липня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №13 від 17.06.2021 року; №2969594/37136579 від 10 серпня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №14 від 07 липня 2021 року; №3111128/37136579 від 14 вересня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 30 серпня 2021 року. Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «Екозерносервіс»: №13 від 17 червня 2021 року; №14 від 07 липня 2021 року; №15 від 30 серпня 2021 року. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Екозерносервіс» витрати по сплаті судового збору у сумі 6810 грн. 16 листопада 2021 року від представника позивача надійшла заява від 16 листопада 2021 року №ЕП/63971/21 про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області судових витрат на правничу допомогу у розмірі 22\~ 050,00 грн. Разом із заявою представником надано докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат пов`язаних із розглядом справи №420/18531/21. 22 листопада 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява за вх. № ЕП/32645/21 про уточнення розміру судових витрат на правничу допомогу, який з урахування сплаченого судового збору у розмірі 6810,00 грн., складає 28\~ 860,00 грн. Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками від 16 листопада 2021 року №ЕП/63971/21 та від 22 листопада 2021 року вх.ЕП/32645/21 представника позивача ТОВ «Екозерносервіс» - залишено без розгляду. В задоволенні заяви представника позивача зазначеної у позові щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено. Залишаючи без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення від 16 листопада 2021 року №ЕП/63971/21 та від 22 листопада 2021 року вх. № ЕП/32645/21 суд першої інстанції вказав, що позивач, в порушення вимог ч.3 ст.143 КАС України, не повідомляв суд про намір подати докази про судові витрати на професійну правничу допомогу. Разом з тим, суд вказав, що стороною позивача не надано доказів для підтвердження дійсності понесення ним будь-яких витрат, пов`язаних із наданням товариству правничої допомоги, що в свою чергу вказує на необхідність відмови у задоволенні даної заяви про розподіл судових витрат. Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, ТОВ «Екозерносервіс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти нове про задоволення заяви в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ТОВ «Екозерносервіс» ґрунтуються на тому, що позивач звертаючись до суду з позовом, просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь товариства судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем. Крім того, апелянт наголошував на тому, що у якості одного з додатків до позову було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми таких витрат. Таким чином, скаржник впевнений в тому, що позивачем було додержано вимоги ч.3 ст. 143 КАС України, оскільки адвокат при поданні позову заявив про необхідність вирішення питання про судові витрати, тобто, до закінчення судових дебатів, а тому суд може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Разом з тим, скаржник вказує, що Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат №1 від 04 жовтня 2021 року, який суд першої інстанції не вважав належним доказом понесених позивачем судових витрат з підстав відсутності в ньому підпису, містив електронний підпис, що, згідно ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», прирівнюється до власноручного підпису, а тому, на його думку, вказаний документ є належним доказом. Також, ТОВ «Екозерносервіс» акцентувало увагу на тому, що згідно п.4.2 Договору про надання правової допомоги №01-10/АС від 01 жовтня 2021 року оплата за даним договором здійснюється не пізніше трьох днів з моменту отримання клієнтом рахунку на оплату із зазначенням суми. 16 березня 2022 року на адресу \~П`ятого апеляційного адміністративного суду разом з відзивом на апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, представником позивача було заявлено клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь товариства витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені під час розгляду апеляційної скарги та становлять 7500,00 грн. До вказаної заяви долучено наступні документи: - Довідку про сплату послуг зі складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 7500,00 грн.; - Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат №2; - Акт №03/2022 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15 березня 2022 року. 11 квітня 2022 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду представником позивача було заявлено клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь товариства витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені під час розгляду апеляційної скарги у загальному розмірі 11025,00 грн. ДПС України та Головне управління ДПС в Одеській області не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Відповідно до ч.1 та ч.3ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Згідно положень ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з позовом ТОВ «Екозерносервіс» було заявлено вимоги про стягнення з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь товариства судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем. У додатках до позову, в якості доказів, було долучено наступні документи: - Договір про надання правової допомоги №01-10/АС від 01 жовтня 2021 року; - Додаткову угоду №1 із зазначенням вартості надання юридичних послуг до договору; - Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат №1, який склав 10\~ 000,00 грн.; - Довідку від 04 жовтня 2021 року про сплату ТОВ «Екозерносервіс» послуг адвоката зі складання позовної заяви у розмірі 10\~ 000,00 грн. (т.1 а.с.188, 189) Також матеріалами справи встановлено, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем в додатках до відповіді на відзив від 04 листопада 2021 року було долучено Довідку про сплату ТОВ «Екозерносервіс» послуг адвоката зі складання відповіді на відзив на позовну заяву у розмірі 5\~ 000,00 грн. (т.2 а.с.10) Таким чином, до закінчення судових дебатів у справі в її матеріалах представником позивача були надані суду документи на підтвердження понесення товариством витрат на правничу допомогу в розмірі 15\~ 000,00 грн. Вказані документи були надіслані до суду на його електрону адресу та завірені цифровим підписом адвоката, згідно вимог ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22 травня 2003 року №852-IV. Під час вирішення спірного питання колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначав, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР не визначає порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката, надає можливість зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. З огляду на викладене, Верховний Суд у вказаному рішенні дійшов висновку про те, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта, при цьому відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката. Також в зазначеному рішенні Верховний Суд підкреслив, що статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. На підставі викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення із посиланням на недоведеність понесення ТОВ «Екозерносервіс» витрат на правничу допомогу, оскільки такі витрати підтверджуються наданими заявником договором про надання правової допомоги, попереднім розрахунком суми судових витрат та довідками сплати послуг адвоката. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі №926/1795/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на певних критеріях, які суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Отже, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів враховує дійсний обсяг робіт, які надавались адвокатом, та оплату яких підтверджено наданими доказами, оцінює обґрунтованість та пропорційність таких витрат у даній адміністративній справі. При цьому, колегія суддів враховує що дана справа є справою незначної складності, в даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг складених процесуальних документів також не потребує вивчення значного розміру даних. З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для відшкодування ТОВ «Екозерносервіс» витрат на правничу допомогу понесених в суді першої інстанції лише у сумі 2000,00 грн., що є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідає критерію реальності таких витрат. З тих самих підстав колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу, що понесені ТОВ «Екозерносервіс» в суді апеляційної інстанції у сумі 1000,00 грн. Крім того, на думку колегії суддів судові витрати щодо сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають стягненню на користь позивача, відповідно до приписів ч.1 ст. 139 КАС України. Таким чином, у зв`язку із тим, що судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року задоволено позов ТОВ «Екозерносервіс», сплачений судовий збір, відповідно до платіжного доручення № 269 від 28.09.2021 року, у розмірі 6810,00 грн. також підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів. Колегія суддів враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначав Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року по справі №826/841/17. При цьому, колегія суддів зауважує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial