Рішення адміністративного суду від 2023-05-31 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м.\~Полтава з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №\~00009151 від 27.01.2022, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті. Рішенням Октябрського районного суду м.\~Полтава від 10.01.2023 позов [PERSON] до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ВМ №\~00009151 від 27.01.2022 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за ч.\~2 ст.\~1321 КУпАП у виді штрафу в сумі 8\~500\~грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відомості оскаржуваної постанови відповідають вимогам законодавства, а невнесення до ЄДРТЗ відомостей щодо належного користувача транспортного засобу викликає автоматичну відповідальність власника такого транспортного засобу, тому апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про зворотнє є помилковими. Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови від 27.01.2022 серії ВМ №\~00009151 27.01.2022 року о 13-30\~годин за адресою: М-22, км 74+810, Полтавська область зафіксовано транспортний засіб DAF ХF 105.460, д.н.з. [NUMBER] . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 8,1% (4,599 тон). У зв`язку з чим на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8\~500\~грн за ч.\~2 ст.\~1321 КУпАП. За даними свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [NUMBER] відповідно автомобіль DAF XF 105.460, д.н.з. [NUMBER] та напівпричіп DROMECH CNK, д.н.з. [NUMBER] належать на праві власності позивачу [PERSON] . Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач як власник зазначеного транспортного засобу передав його в оренду іншій юридичній особі, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Також суд зазначив, що спірна постанова не відповідає вимогам, встановленим законодавством, оскільки ані постанова, ані відкриті докази не містять інформації про тип транспортного засобу; його фактичну масу; масу перевищення вагових норм для даного транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами; навантаження на осі транспортного засобу; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів, невідповідності кількості осей напівпричепу (вказано здвоєні, а фактично строєні). Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. У відповідності до ст.\~19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №\~1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч.\~5 ст.\~14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. За приписами п.\~1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною 2 ст.\~29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.\~33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до пп.\~«б» п.\~22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №\~1306 (далі ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6\~м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75\~м), за висотою від поверхні дороги 4\~м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35\~м), за довжиною 22\~м (для маршрутних транспортних засобів 25\~м), фактичну масу понад 40\~т (для контейнеровозів - понад 44\~т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46\~т), навантаження на одиночну вісь 11\~т (для автобусів, тролейбусів - 11,5\~т), здвоєні осі 16\~т, строєні 22\~т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11\~т, здвоєні осі 18\~т, строєні - 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2\~м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5\~м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. Частиною другою ст.\~1321 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. За змістом ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.\~2 ст.\~122-2, частинами 2 і 3 ст.\~1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відтак, вказані вище норми врегульовують окремі особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.\~2 ст.\~1321 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що за даними свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [NUMBER] відповідно автомобіль DAF XF 105.460, д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] , а напівпричіп DROMECH CNK, д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] . Нормами ст.\~2797 КУпАП чітко передбачені випадки звільнення від адміністративної відповідальності за вказане правопорушення - якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: - така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; - особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Позивачем не було надано жодних доказів, що підтвердили б існування вищезазначених підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за відповідне правопорушення. У зв`язку з вищевказаним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, що [PERSON] не є відповідальною особою у розумінні ч.\~2 ст.\~1321 КУпАП. Колегія суддів зауважує, що за відсутності у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відомостей про належного користувача відповідного транспортного засобу, саме лише надання позивачем договорів оренди транспортного засобу не може бути підставою для звільнення його від юридичної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.\~2 ст.\~1321 КУпАП. Однак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності спірної постанови, виходячи з наступного. Як видно зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: partial