Рішення адміністративного суду від 2023-04-11 00:00:00+03

\~ \~ \~ \~7 березня 2023 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом в якому зазначив, що 28 лютого 2023 року відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 161416 з якої убачається, що 28.02.2023 року о 13 год. 35 хв. за адресою по вул.Артюха біля будинку №2 в смт.Добровеличківка він керував автомобілем GIEELY CR державний номерний знак [NUMBER] , передній номерний знак якого був закритий іншими предметами, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 м, чим порушив п.2.9 (в) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що інспектор поліції при винесені постанови допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, зазначає, що прозора накладка на номерному знаку не перешкоджає і не ускладнює його ідентифікацію навіть з відстані більшій 20 метрів. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправною і скасувати постанову поліцейського СР ПП ВП№2 (смт.Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Єнчева С.В. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 161416 від 28.02.2023 року за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а провадження у вказаній справі закрити за відсутності в його діях ознак та складу адміністративного правопорушення, розгляд справи проводити без його участі. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року було відкрито провадження у вказаній справі розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано у відповідача матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, правом на надання відзиву не скористалися. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ч. 1 ст.121-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака. Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року. Приписами п.п .«в» п.2.9ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом ,не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі ,якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:- не належить цьому засобу;- не відповідає вимогам стандартів; - закріплений не в установленому для цього місці; - закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 161416 убачається, що на підтвердження виявленого правопорушення мав додаватися відеозапис, натомість при витребувані у відповідача матеріалів вказаної справи, останнім було надано лише ілюстративну таблицю з одним фотознімком. На думку суду зазначене фото не може вважати належним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки воно не містить відомостей про обставини виявленого порушення, як і того чи було поліцейським здійснено заміри відстані, на якій неможливо було чітко визначити символи номерного знаку. З огляду на викладені обставини суд доходить висновку, що відповідачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії БАД №161416 від 28 лютого 2023 року, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Також, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. На думку суду ненадання відповідачем суду належних доказів, а саме відеозапису зазначеного у п.7 оскаржуваної постанови свідчить про відсутність у відповідача доказів вчинення позивачем правопорушення. Одночасно суд зауважує, що на виконання вимог ст.9 КАС України суд вживав заходів необхідних для з`ясування всіх обставин у справі шляхом витребування доказів, однак відповідачем такі докази суду надані не були. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, а позивачем навпаки додано доказ - відеозапис того, що 28 лютого 2023 року номерний знак транспортного засобу, яким він керував, був відображений належним чином ( а.с.8), суд доходить висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З огляду на вказане вище суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Результат розгляду: granted