Рішення адміністративного суду від 2024-06-18 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Об`єднаної житлової комісії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України , оформлене протоколом від 29.12.2022 року №4, про зарахування військовослужбовця [PERSON] в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання зі складом сім`ї - 4 особи в частині визначення дати зарахування в списки на поліпшення житлових умов - з 11.02.2014 року; зобов`язати Об`єднану житлову комісію Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України зарахувати військовослужбовця [PERSON] , складом сім`ї 4 особи, в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання зі збереженням дати першого перебування в списках осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими приміщеннями (службовою житловою площею) по м. Одеса у загальному порядку з 27.11.2009 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка з 2000 року проходить військову службу за контрактом в органах Державної прикордонної служби України. З 27 листопада 2009 року, на підставі рішення гарнізонної житлової комісії, позивачка включена до списків осіб, які користуються правом на отримання службової житлової площі у загальному порядку зі складом членів своєї сім`ї. Під час проходження військової служби позивачка та члени її сім`ї постійним житлом не забезпечувались. Прийнявши рішення, оформлене протоколом від 29.12.2022 року №4, про зарахування військовослужбовця [PERSON] в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання зі складом сім`ї з 11.02.2014 року Об`єднана житлова комісія Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України порушила право позивачки на збереження попереднього часу перебування на обліку, у тому числі під час переміщення по військовій службі та перебування у списках для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими приміщеннями. Таким чином, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість рішення відповідача, порушення відповідачем у такий спосіб соціальних гарантій військовослужбовця, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивачки на отримання поліпшення житлових умов, тобто отримання більшого житла у зв`язку зі збільшенням родини, виникло після 11.02.2014 року. Таким чином, рішення Об`єднаної житлової комісії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України , оформлене протоколом від 29.12.2022 року №4, про зарахування військовослужбовця [PERSON] в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання зі складом сім`ї - 4 особи з 11.02.2014 року є обґрунтованим та правомірним і порушень прав позивачки відповідач не допустив. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що спірні правовідносини виникли з приводу не визнання відповідачем права позивачки на перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у зв`язку із збільшенням членів сім`ї військовослужбовця, із збереженням попереднього часу перебування на обліку. Посилаючись на положення статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями №1081, пунктів 3.6, 3.9 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України №1040 та житлового законодавства, апелянтка наполягає на обґрунтованості своїх вимог, адже вона в установленому законом порядку була зарахована на квартирний облік, за час проходження військової служби постійним житлом не забезпечена і під час переведення по військовій службі до інших військових частин їй гарантується право на зарахування на облік за новим місцем служби разом із усіма членами її сім`ї із збереженням попереднього часу перебування на обліку. У відзиві на апеляційну скаргу Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Доводи своїх вимог учасник не наводить, однак у відзиві просить враховувати обґрунтування проти задоволення позову, раніше надані третьою особою та відповідачем у заявах по суті справи. Відзиви на апеляційну скаргу від [NUMBER] прикордонного загону (військова частина [NUMBER] [INFO] ) Державної прикордонної служби України та [NUMBER] прикордонного загону ( [INFO] , військова частина [NUMBER] ) Державної прикордонної служби України у визначений апеляційним судом строк не надійшли, що відповідно до положень частини 4 статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, [PERSON] з 10.09.2009 року проходить військову службу в органах Державної прикордонної служби України, у тому числі, в [NUMBER] прикордонному загоні (військова частина [NUMBER] [INFO] ) Державної прикордонної служби України, [NUMBER] прикордонному загоні ( [INFO] , військова частина [NUMBER] ). Рішенням, оформленим протоколом від 29.12.2009 року №11, гарнізонної житлової комісії ПдРУ ДПС України військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] включена в списки черговиків на отримання службової житлової площі у м. Одесі у загальному порядку зі складом сім`ї - 3 особи з 27.11.2009 року. Рішенням, оформленим протоколом від 26.12.2013 року №7, гарнізонної житлової комісії Південного регіонального управління ДПС України, виключено зі списку осіб на отримання службового житлового приміщення Одеського гарнізону ПдРУ ДПС України військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , зі складом сім`ї - 3 особи, у зв`язку з переведенням до нового місця проходження військової служби у [INFO] (війська частина [NUMBER] ). Рішенням, оформленим протоколом від 11.02.2014 року №1, житлової комісії [INFO] зараховано в списки осіб, що потребують отримання службових житлових приміщень майора [PERSON] зі складом сім`ї - 3 особи з 11.02.2024 року. Рішенням, оформленим протоколом від 11.02.2014 року №1, житлової комісії [INFO] , у зв`язку із службовою необхідністю та, враховуючи, що в сім`ї два військовослужбовця, [PERSON] надано службову житлову площу - однокімнатну квартиру на склад сім`ї - 3 особи. Рішенням, оформленим протоколом від 30.11.2020 року №9, житлової комісії [INFO] майора [PERSON] зараховано на квартирний облік у загальному порядку на поліпшення житлових умов зі складом сім`ї - 4 особи. Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.05.2021 року №108-ос позивачка призначена на посаду заступника начальника відділу - начальника відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Рішенням, оформленим протоколом від 22.07.2021 року №6, житлової комісії [INFO] майора [PERSON] зі складом сім`ї - 4 особи виключено зі списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку. Рішенням, оформленим протоколом від 18.08.2022 року №2, об`єднаної житлової комісії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України військовослужбовця [PERSON] зі складом сім`ї - 4 особи зараховано в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання зі збереженням дати перебування у списках осіб на поліпшення житлових умов за попереднім місцем проходження військової служби у загальному порядку з 11.02.2014 року. Рішенням, оформленим протоколом від 17.10.2022 року №3, житлова комісія [NUMBER] прикордонного загону вирішила вийти із клопотанням до об`єднаної житлової комісії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо зарахування майора [PERSON] зі складом сім`ї - 4 особи в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання у загальному порядку зі збереженням дати перебування у списках осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями (службовою жилою площею) за попереднім місцем проходження військової служби у загальному порядку з 27.11.2009 року. Рішенням, оформленим протоколом від 29.12.2022 року №4, об`єднана житлова комісія Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України відмовила у зарахуванні майора [PERSON] зі складом сім`ї - 4 особи в списки осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання у загальному порядку зі збереженням дати перебування у списках осіб на поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями (службовою жилою площею) за попереднім місцем проходження військової служби у загальному порядку з 27.11.2009 року. У відповідній частині рішення від 18.08.2022 року №2 об`єднаної житлової комісії Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишено без змін. Не погоджуючись із вказаним рішенням об`єднаної житлової комісії, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. При цьому, з огляду на те, що оспорюваним у цій справі є також дотримання позивачкою строків звернення із адміністративним позовом, колегія суддів вважає за необхідне в першу чергу надати правову оцінку цим обставин. Так, відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. За загальним правилом, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац 1 частини 2 статті 122 КАС України). Разом з цим, відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Статтею 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені і пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України. Таким чином, за загальними правилами КАС України, звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами. Строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Апеляційний суд враховує, що оспорюваним у цій справі є право позивачки перебувати у списках осіб на поліпшення житлових умов зі збереженням дати первинного зарахування на такий облік, шляхом забезпечення службовими приміщеннями (службовою житловою площею), у загальному порядку з 27.11.2009 року, а отже на спірні правовідносини поширюється місячний строк, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України, встановлений для звернення із позовом за захистом прав та інтересів. У відповідному клопотанні, доданому до адміністративного позову, позивачка просила суд поновити строк звернення із цим позовом. В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що позивачка не була присутня під час засідань житлової комісії прикордонних служб (військових частин) та протягом проходження військової служби мала законні очікування, що її звернення стосовно прийняття на квартирний облік будуть реалізовані в установленому законом порядку. Про оспорюване за цим позовом рішення вона дізналась лише 13.07.2023 року під час надання за її рапортом матеріалів, що стосуються питання перебування позивачки на квартирному обліку. При цьому, позивачка просить враховувати, що, з огляду на обсяг завдань та функцій, які покладаються на державну прикордонну службу в період дії воєнного стану, введеного на всій території України, вона об`єктивно була позбавлена можливості своєчасно реалізувати своє право на звернення до адміністративного суду із одночасним виконанням обов`язків, які на неї покладаються під час проходження військової служби. Таким чином, оскільки пропуск строку звернення із позовом відбувся з поважних та об`єктивних причин та у максимально скорочені терміни, за яких позивачка, з огляду на характер її служби, могла реалізувати це право, позивачка просить визнати поважними причини пропуску строку, поновити процесуальний строк та прийняти позов до розгляду. Приймаючи позов до провадження, суд першої інстанції не вирішував питання щодо поновлення позивачці строку звернення із адміністративним позовом. Розглядаючи справу, зі змісту оскаржуваного рішення можна стверджувати, що суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання позивачкою шестимісячного (загального) строку, передбаченого частиною 2 статті 122 КАС України, встановленого для звернення із цим адміністративним позовом. І, як вже зазначалось вище, такий висновок суду є помилковим, оскільки на спірні правовідносини поширюється спеціальний строк, встановлений в один місяць і передбачений частиною 5 статті 122 КАС України. Таким чином, усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів враховує, що згідно наявних в матеріалах справи протоколів, позивачка не була присутня під час засідань житлових комісій прикордонних служб (військових частин), на яких вирішувалось питання щодо перебування позивачки на квартирному обліку у зв`язку із переведення по службі, у тому числі на якому прийнято оспорюване за цим позовом рішення житлової комісії. Згідно із матеріалами, що стосуються питання перебування позивачки на квартирному обліку, у тому числі, із оспорюваним рішення відповідача остання ознайомилась 13.07.2023 року, а отже із цього часу вона могла дізнатись про порушення своїх прав та інтересів. Із позовом позивачка звернулась 15.11.2023 року (згідно даних поштового відправлення), тобто із пропуском строку, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України. Одночасному врахуванню підлягає й та обставина, що Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Статтею 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII передбачено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України. Згідно із статтею 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року №661-IV на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні. Статтею 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року №661-IV передбачено, що державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру, до якої входять, у тому числі, територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Виважено досліджуючи значення та обсяг функцій, покладених на органи державної прикордонної служби в особливий період, колегія суддів погоджується із ґрунтовністю доводів позивачки про те, що введення на всій території України воєнного стану впливає на своєчасну реалізацію нею прав, передбачених адміністративним процесуальним законодавством, та апеляційний суд погоджується із тим, що вона об`єктивно була позбавлена можливості своєчасно реалізовувати свої права, у тому числі на звернення до адміністративного суду із одночасним виконанням обов`язків, які на неї покладаються під час проходження військової служби. Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Враховуючи викладене, оскільки позивачкою обґрунтовано обставини, що об`єктивно вплинули на своєчасність реалізації нею права звернення до адміністративного суду із цим позовом, колегія суддів доходить висновку про поважність причин пропуску строку подання позову та про необхідність поновлення цього строку. Стосовно суті спірних правовідносин, колегія суддів враховує, що статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Згідно із частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, чинній на момент взяття позивачки на облік) військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Частина 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей, визначений Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081. Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1081 військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Згідно із пунктом 7 Порядку №1081 військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби (перелік таких населених пунктів для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони), забезпечуються службовими житловими приміщеннями. За правилами пунктів 22, 24 Порядку №1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Відповідно до пункту 26 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Також, у пункті 4 Порядку №1081 передбачено, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, розвідувальні органи, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом, а також щороку визначають обсяги службового житла і житла, що надається військовослужбовцям для постійного проживання. На момент виникнення спірних правовідносин, відповідно, зокрема, до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями Державною прикордонною службою України наказом від 18.01.2021 року №26 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Вказаний акт Державної прикордонної служби України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.03.2021 року за №344/35966. Так, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції від 18.01.2021 року №26 військовослужбовці та члени їх сімей (крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей) за відсутності в них та членів їх сімей житла для постійного проживання в населеному пункті за місцем проходження військової служби та/або безпосередньо поблизу місця проходження військової служби (у прилеглих населених пунктах), що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби, забезпечуються службовими жилими приміщеннями. Службове жиле приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом. Також, відповідно до пунктів 1, 3 розділу V Інструкції від 18.01.2021 року №26 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання, зараховуються військовослужбовці, які не забезпечувалися постійним житлом згідно з встановленими законодавством нормами протягом усього часу проходження військової служби і мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей. Особи, які перебувають на обліку для забезпечення їх житлом Держприкордонслужбою та призвані на військову службу під час мобілізації, у разі переміщення по службі до інших органів Держприкордонслужби після укладання ними відповідного контракту мають право бути зараховані на відповідний облік за новим місцем військової служби із збереженням часу попереднього перебування на обліку. За правилами пунктів 5, 6 розділу V Інструкції від 18.01.2021 року №26 за рапортом військовослужбовця житлова комісія органу Держприкордонслужби (об`єднана житлова комісія) проводить перевірку житлових умов військовослужбовця та членів його сім`ї, за результатами якої складає довідку про перевірку житлових умов. Після проведення перевірки житлових умов військовослужбовця житлова комісія (об`єднана житлова комісія) на найближчому засіданні, але не пізніше ніж через місяць з дати реєстрації відповідного рапорту військовослужбовця, розглядає питання щодо зарахування військовослужбовця на облік. За результатами розгляду житлова комісія органу Держприкордонслужби (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про зарахування військовослужбовця та членів його сім`ї на облік або відмовляє в зарахуванні на облік з обґрунтуванням такої відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу V Інструкції від 18.01.2021 року №26 на облік не беруться військовослужбовці та члени їх сімей, які: забезпечувалися під час проходження військової служби жилою площею для постійного проживання згідно з встановленими законодавством нормами; мають у власності жилу площу, що відповідає нормам та вимогам законодавства для забезпечення громадян житлом у населеному пункті за місцем проходження військової служби та/або безпосередньо поблизу місця проходження військової служби (у прилеглому населеному пункті), що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби; в інших випадках, передбачених законодавством. Рішення житлової комісії (об`єднаної житлової комісії) затверджує керівник органу Держприкордонслужби, наказом якого утворена ця комісія. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, а також підстави включення до списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в першочерговому або позачерговому порядку. Пунктом 10 розділу V Інструкції від 18.01.2021 року №26 у разі зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання, військовослужбовців, які перебували у списках для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями, час перебування в таких списках ураховується. У такому випадку датою зарахування військовослужбовця на облік є дата включення до списку для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями. Аналіз наведених правових норм показав, що забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, є відповідною державною гарантією. У тому числі, військовослужбовцям, які перебували у списках для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями, час перебування в таких списках ураховується і під час зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання. Таке право (соціальна гарантія) не скасовується і у випадку переміщення військовослужбовця по службі в інший гарнізон. У зв`язку із чим, колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість і правомірність оспорюваного рішення об`єднаної житлової комісії щодо неможливості збереження за позивачкою дати первинного взяття на квартирний облік та вбачає підстави для його скасування із зобов`язанням відповідача вчинити відповідні дії в судовому порядку. Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: granted