Рішення адміністративного суду від 2023-03-06 00:00:00+02

24.02.2023 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов [PERSON] до Інспектора ВПД №1 (смт. Маньківка) Уманського УП ГУНП в Черкаській області Коваль В.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, в якій посилається на те, що постановою інспектора відділу поліцейської діяльності №1(смт. Маньківка) Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області серія ЕАС №6562541 старшим сержантом Коваль В.П. було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5ст. 121 КУпАП за те що 18.02.2023 року о 13:18:42 годині на дорозі Подібна-Поташ Черкаська область, Маньківський район, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer номерний знак [NUMBER] керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п 2.3 ПДР України, правила користування ременями безпеки. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Підстави звернення до суду. 18.02.23р. о 18.18.42 на дорозі Подібна-Поташ на думку позивача він безпідставно був зупинений працівниками поліції на легковому автомобілі білого кольору обладнаних спец знаками. Поліцейський, який підійшов до його автомобіля першим не представився і видвинув звинувачення про те, що він певний час їхав без увімкненого світла фар, на що позивач повідомив що дійсно почав рух без включеного світла та увімкнув його побачити зустрічний транспортний засіб, за кілометр до місця зупинки поліцейськими, поза межами видимості поліцейського авто, також повідомив що дана обставина класифікується відповідно до статті 125 КУпАП як інші порушення дорожнього руху, та зумовлює притягнення до відповідальності у вигляді попередження. Підчас розмови підійшов другий поліцейський і потребував його документи та показав своє посвідчення на ім`я [PERSON] . Позивач передав своє водійське посвідчення та техпаспорт та відповідав на запитання. Через декілька хвилин спілкування позивачу запропонували розписатись у місцях відмічених галочками. На вимогу ознайомитись з документами позивачу повідомили, що після підпису нададуть копію та його документи і він зможе вивчати скільки схоче, в разі відмови від підпису копію не отримає. Позивач змушений був ставити підпис без ознайомлення на витягнутій руці через вікно авто. Отримавши копію постанови прочитав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 121 ч5 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. У відповідь на прохання надати докази даного порушення, тому що він рухався в авто пристебнутий паском безпеки, але після зупинки щоб достати документи із бардачка та мати змогу в разі потреби вийти з авто відстебнувся, у відповідь почув що зараз предоставлять відео з реєстратора і пішли до поліцейського авто. Позивач певний час чекав, а коли оглянуся, в полі зору патрульного авто вже не було. Свідком даних обставин була дружина, [PERSON] , що і змусило позивача звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач до суду не з`явився, однак надав заяву в якій просив справу слухати в його відсутності та підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, повістку до суду отримав 24.02.2023р. В термін визначений ухвалою суду про відкриття провадження в справі відзиву до суду не направив, як і не надав заяву про визнання позову. Згідно ч. 4 ст. 175 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2023 року інспектор відділу поліцейської діяльності №1(смт. Маньківка) Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області серія ЕАС №6562541 старшим сержантом Коваль Віталієм Павловичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6562541, в якій зафіксовано, що [PERSON] 18.02.2023 року о 13 годині 18 хвилин на а/д Подібна-Поташ Маньківського району Черкаської області, керуючи автомобілем, марки Mitsubishi Lancer номерний знак [NUMBER] , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ремнем безпеки, чим порушив п.2.3.ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з цим, позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.\~121\~КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 77\~КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України\~"Про\~дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст.\~14\~Закону України\~«Про дорожній\~рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Відповідно до п. 2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі. Згідно ст.\~121\~КУпАП адміністративна відповідальність водіїв настає за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, зокрема: ч. 5 статті за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Як вбачається позивач [PERSON] , свою винуватість заперечує, зазначивши, що він керував транспортним засобом із пристебнутим ременем безпеки, інших доказів (в тому числі відео доказів) скоєння правопорушення суду не надано. Відповідно до ст.\~77\~ч .2\~КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст.\~245\~КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Нормами ст.\~280\~КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановив свідків правопорушення, не зазначив чи здійснювався відеозапис або фотофіксація правопорушення тощо. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення [PERSON] , адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Разом з цим, під час судового розгляду встановити наявність вини [PERSON] , у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення не можливо, інші докази до вказаної постанови не додані, при цьому відповідач не скористався своїм право надати відзив чи інші пояснення по справі. Статтею 72\~КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.\~251\~КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідачем не надано жодного доказу, який би доводив винність позивача у вчиненні правопорушення, вказаного в постанові. В силу положеньст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст.\~9\~КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано. У відповідності до ст.\~7\~КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом. З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.\~62\~Конституції України презумпції невинуватості. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування. Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним вимоги позову [PERSON] , є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted