Рішення адміністративного суду від 2024-04-19 00:00:00+03

позивач подав до суду заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.11.2020 без урахування обставин і висновків суду наведених у мотивувальній частині рішення, а також вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, вчинених на виконання рішення суду від 09.06.2023 у справі № 120/2721/23, та постановити по даному факту окрему ухвалу. Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2024 відмовлено у задоволенні заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі № 120/2721/23. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву подану в порядку ст. 383 КАС України. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що не зважаючи на відкрите виконавче провадження відповідач не виконує судове рішення. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 відповідач виконав відповідно до вимог резолютивної частини, тому захист порушеного права позивача у зв`язку з неправильним нарахування індексації грошового забезпечення можливий при новому зверненні до суду з новим предметом спору та з інших підстав, тому вимоги заявника не можуть вирішуватися в порядку ст. 383 КАС України. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами через наступне. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі №120/2721/23, яке набрало законної сили 27.07.2023, зобов`язано військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та виплату [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.11.2020 з урахуванням положень абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. 25.08.2023 пред`явлений був до виконання виконавчий лист, за яким 05.09.2023 державний виконавець відкрив виконавче провадження № 72577082. На виконання судового рішення військова частина [NUMBER] здійснила перерахунок [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.11.2020, і нарахувала 5 619,45 грн. Позивач вважає, що дії суб`єкта владних повноважень, які вчинені на виконання рішення суду є протиправними та такими, що не узгоджуються з положеннями абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078, порушують його права підтверджені судовим рішенням, що доводиться наступним. Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Тобто, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі й приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, і за умови відкритого виконавчого провадження. Колегія суддів зазначає, що виконання судового рішення в примусовому порядку не перешкоджає застосуванню судом передбачених ст. 383 КАС України заходів. Більше того в силу ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює саме суд. Необхідно зазначити, що Верховний Суд у своїй практиці у подібних правовідносинах неодноразово вказував, що повноваження державних органів стосовно індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Зазначені висновки Верховний Суд виклав у постановах від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а, від 28.09.2022 у справі №560/3965/21. Разом з тим, суд першої інстанції зробивши висновок, що відповідач виконав судове рішення відповідно до вимог резолютивної частини, а результат такого виконання є іншим спором,не витребував у відповідача розрахунку складеного на виконання судового рішення, не перевірив його який вирішується окремо. Для належного виконання резолютивної частини судового рішення відповідачу необхідно було нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення врахувавши положення абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078. За змістом абз. 3,4,6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення. Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця. В період з 01.01.2016 по 12.11.2020 позивач проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , у звя`зку з чим знаходися на грошовому забезпеченні у військової частини [NUMBER] . При звільненні позивача військова частина [NUMBER] не провела позивачу виплату індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 30.11.2018 та неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні і виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.11.2020. Правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 по 12 листопада 2020 не є спірними. З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 до 12.11.2020. З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Відповідно до відомостей про виплачене військовою частиною [NUMBER] грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 13 435,20 грн (видаткова відомість №33 - за лютий 2018), а в березні 2018 року 17 107,20 грн. (видаткова відомість №61 - за березень). Згідно пункту 2 розділу І Наказ Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. Також необхідно врахувати, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, відповідно до якого щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яке не має разового характер, що відповідає правовій позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, постанові Верховного Суду в постанові по справі № 520/8887/2020 від 26.01.2022. Отже, підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року склало 3 672,00 грн (17 107,20 грн 13 435,20 грн). Також необхідно визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 вираховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків. Відтак величина приросту індексу споживчих цін становить 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) 100% = 253,3%. Прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року складав 1762,00 грн. Тобто, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,30% /100 = 4463,15 грн). Враховуючи те, що розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, то індексація-різниця становить 791,15 грн (4 463,15 грн 3 672,00 грн). Беручи до уваги викладене, в період з 01.03.2018 по 12.11.2020 відповідач не виконував вимоги абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 і не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення в фіксованому розмірі. У зв`язку з цим судовим рішенням відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.11.2020 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Таким чином, виконання рішення суду передбачало врахування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні і виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.11.2020, що належало перевірити суду першої інстанції. Відповідач на виконання рішення суду вчинив протиправні дії, які полягають у нарахуванні позивачу неналежного розміру індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 12.11.2020, а саме без врахування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, що вчергове призвело до порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду. А тому, військовій частині [NUMBER] для належного виконання рішення суду необхідно нарахувати і виплатити позивачу за період з 01.03.2018 по 12.11.2020 індексацію-різниці з розрахунку визначеної (фіксованої) суми індексації 791,15 грн на місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення у порядку ст. 249 КАС України.

Результат розгляду: granted