Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ) щодо непроведення з 01 грудня 2020 року по 01 листопада 2021 року поновлення виплати пенсії за віком [PERSON] ; - зобов`язати ГУ ПФУ здійснити виплату позивачу пенсії за період з 01 грудня 2020 року по 01 листопада 2021 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі № 380/2444/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач не отримав своєчасно суми пенсії з власної вини (не подав відповідних документів для продовження виплати пенсії), а не з вини пенсійного органу, то відповідно до вимог частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він має право на виплату пенсії за минулий час в межах трирічного строку до дня звернення за отриманням пенсії. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник звернув увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно послався на частину 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у спірний період пенсія позивачу не нараховувалась. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 05 червня 2000 року [PERSON] призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач проживає у Потругалії в м. Албергарія-а-Веля, що підтверджується Свідоцтвом від 23 листопада 2020 року № 570/4-636. Згідно з довіреністю № 570/4-634 від 23 листопада 2020 року, посвідченою [PERSON] , Консулом України в м. Порту, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником у банківських установах України з питання отримання (впродовж року) належної йому пенсії. ГУ ПФУ скерувало на адресу місця реєстрації позивача листа від 09 листопада 2020 року № 1300-0202-8/90955 про надання особисто для продовження виплати пенсії копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, оригіналів цих документів та заяви. Одночасно позивача було повідомлено про те, що у разі ненадання документів виплата пенсії буде призупинена з 01 грудня 2020 року до з`ясування обставин. Відповідно до листа ГУ ПФУ від 20 грудня 2021 року № 1300-5902-8/117144 [PERSON] відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в установах банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1998 року № 1596, призупинено виплату пенсії з 01 грудня 2020 року, оскільки ним не представлено заяви для продовження виплати пенсії. Як стверджує позивач, у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 у державі Португалія він зміг подати до ГУ ПФУ документи для поновлення виплати пенсії лише 07 жовтня 2021 року. Відповідно до листа відповідача від 20 грудня 2021 року № 1300-5902-8/117144 виплата пенсії позивачу поновлена з 01 листопада 2021 року. [PERSON] , вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення з 01 грудня 2020 року по 01 листопада 2021 року виплати пенсії, звернувся до суду з адміністративним позовом, що розглядається. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Частиною 2 статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) передбачено, що пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-ІV встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення п. 2 ч. 1 ст. 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом. Відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 \~\~\~(далі Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках. Згідно з пунктом 6 Порядку № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку. Пунктом 10 Порядку №1596 визначено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, пенсія позивачу перераховувалася на його банківський рахунок в АТ «Державний ощадний банк України». З 01 грудня 2020 року виплата пенсії позивачу була призупинена «до з`ясування обставин». Пунктом 16 Порядку №1596 передбачено, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку. Таким чином, враховуючи неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону №1058-VI, ГУ ПФУ припинено виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2020 року «до з`ясування обставин». Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, на переконання апеляційного суду, приймаючи рішення про призупинення виплати пенсії позивачки, ГУ ПФУ діяло у межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення. Як свідчать матеріали справи, з документами для поновлення виплати пенсії [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ 07 жовтня 2021 року та така виплата поновлена з 01 листопада 2021 року. Оскільки пенсія позивачу за період з 01 грудня 2020 року по 01 листопада 2021 року не нараховувалась, суд першої інстанції безпідставно при вирішенні спору послався на частину 1 статті 46 Закону №1058-VI, відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Таким чином, слід погодитись із доводами скаржника про помилковість задоволення судом першої інстанції позовних вимог [PERSON] . За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ГУ ПФУ слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити.

Результат розгляду: denied