Рішення адміністративного суду від 2022-09-15 00:00:00+03

16 грудня 2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 27.10.2021 №047350003912 про відмову в призначенні пенсії [PERSON] ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового трудового стажу [PERSON] , періоди роботи та навчання: 2.1) Шахта Голубівська ДП Стаханіввугілля: - 21.07.1997 по 15.11.1997 - ученик підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті; - 27.12.1999 по 10.01.2000 - ученик підземного гірника дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; - 11.01.2000 по 05.03.2000 - навчання за професією гірник; - 06.03.2000 по 03.05.2000 - гірник підземний 3-го розряду дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем під землею; - 04.05.2000 по 04.05.2000 - гірник підземний 3-го розряду дільниці підготовчих робіт по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; - 04.05.2000 по 03.12.2000 - гірник підземний 3-го розряду дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; - 04.12.2000 по 18.02.2001 - навчання за спеціальністю прохідник (2 міс. 15 днів); - 19.02.2001 по 15.08.2004 - прохідник 5-го розряду дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; - 16.08.2004 по 08.03.2005 - підземний гірник 3-го розряду дільниці по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею; - 09.03.2005 по 13.04.2005 - навчання за професією гірник очисного вибою 0р. 1 міс. 05 днів; - 14.04.2005 по 18.05.2005 - ученик підземного гірника очисного вибою 1 розряду з повним робочим днем під землею; - 19.05.2005 по 12.08.2008 - підземний гірник очисного вибою 5 розряду дільниці з видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; 2.2) ВП Шахта ДП Луганськвугілля: - 14.12.2009 по 28.02.2010 - підземний гірник 3-го розряду з повним робочим днем під землею тимчасово; - 01.03.2010 по 07.12.2010 - підземний гірник 3-го розряду з повним робочим днем під землею постійно - 08.12.2010 по 01.04.2016 - підземний гірник очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею; 2.3) Шахтоуправління Першотравенське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля: - 17.10.2016 по 16.12.2016 - підземний гірник 3-го розряду з повним робочим днем в шахті; - 17.12.2016 по момент звернення 21.10.2021 - прохідник 5-го розряду з повним робочим днем у шахті та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року позов задоволено частково: - визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.10.2021 №047350003912 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії [PERSON] ; - зобов`язано відповідача зарахувати [PERSON] до пільгового стажу роботи період з 21.07.1997 по 15.11.1997, 28.07.2014 по 01.04.2016; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву [PERSON] від 21.10.2021 про призначення пільгової пенсії з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що він має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Розрахунок пільгового стажу позивача відповідно до записів в трудовій книжці та, з урахуванням роз`яснень Міністерства Соціальної політики від 20.01.1992 № 8, складає 25 років 1 місяць, що достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах з моменту першого звернення до ПФУ, а саме з 21.10.2021. Роботи по професіям - гірник підземний, гірник очисного забою, прохідник передбачені Списком № 1 згідно постанов Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 № 461. На думку позивача, період роботи 28.07.2014 року по 01.04.2016 року підлягає зарахуванню як пільговий. Щодо інших періодів роботи, то суд зазначає, що відповідач не відмовляв в їх зарахуванні як пільговому. Судом не в повній мірі було досліджено та враховано всі надані до суду докази. Позивачем було заявлено позовну вимогу про зарахування періоду роботи на провідних професіях (гірник очисного вибою, прохідник) із застосуванням кратності відповідно до норм роз`яснень Міністерства Соціальної політики від 20.01.1992 № 8, проте, судом дана вимога не розглядалася взагалі. Відповідно до норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 \~№ 22-1, у зв`язку з тим, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком. Разом з тим, нормами статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо визначено, що звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області має 26 структурних підрозділів, які територіально розташовані у населених пунктах Дніпропетровської області. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 \~№ 22-1 (далі Порядок № 22-1), засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ саме «органу, що призначає пенсію». Тобто, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів відповідач-1 зобов`язаний був засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ саме «органу, що призначає пенсію», яким і є відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який має 26 структурних підрозділів, які територіально розташовані у Дніпропетровській області. Натомість, таким структурним підрозділом був визначений ГУ ПФУ в Донецькій області. Зазначені дії не регламентовані жодною правовою нормою, які регулюють відносини в сфері пенсійного забезпечення. ГУ ПФУ в Донецькій області не є структурним підрозділом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки є територіальним органом Пенсійного фонду України і має свої окремі структурні підрозділи. Отже, саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повинен був розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення і саме він повинен бути відповідачем по справі. Просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким: зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати [PERSON] до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, з 21.07.1997 по 15.11.1997 - на посаді ученика електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; 27.12.1999 по 03.12.2000, 17.10.2016 по 21.10.2021 - ученик гірника підземного, гірник підземний (зарахувати до пільгового стажу без кратності); з 04.12.2000 по 12.08.2008 - на посаді прохідника, гірника очисного вибою з повним робочим днем в шахті з урахуванням кратності - 1 рік 3 місяці за рік повного року роботи. Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому відповідач просить апеляційну каргу позивача залишити без задоволення, а рішення першої інстанції без змін. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через відділ обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) управління обслуговування громадян із заявою та доданими до неї документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV. Листом від 24.11.2021 № 0400-010228-8/154200 відповідач повідомив позивача про прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.10.2021 №047350003912 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення від 27.10.2021 №047350003912 мотивовано тим, що пільговий стаж роботи позивача на підземних роботах становить 18 років 02 місяці 20 днів. Період роботи з 21.07.1997 по 15.11.1997 за даними трудової книжки від 25.07.1997 серії [NUMBER] не зараховано, оскільки заявником не надано уточнюючу довідку згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Період пільгового стажу роботи з 14.12.2009 по 27.07.2014 зараховано за відомостями по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки довідка пільгового характеру від 11.03.2016 №433 не розглядається, адже документи, будь-які рішення, акти розгляду не підлягають, оскільки відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод та правий режим на тимчасово окупованій території України проведені на непідконтрольній українській владі та не створюють правових наслідків. Не погодившись із рішенням від 27.10.2021 №047350003912, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2021 №047350003912, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.10.2021 та зарахування [PERSON] до пільгового стажу роботи періоди з 21.07.1997 по 15.11.1997, 28.07.2014 по 01.04.2016, оскільки: - в трудовій книжці за період з 21.07.1997 по 15.11.1997 зазначено про те, що позивач прийнятий учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в під землею, а тому вказаний період підлягає зарахуванню як пільговий; - згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ, період роботи 28.07.2014 року по 01.04.2016 підлягає зарахуванню як пільговий. Щодо інших періодів роботи відповідач не відмовляв в їх зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача; - у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком. Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Закон України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок. Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637). Так, згідно з пунктом 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 (далі Порядок №383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Відповідачі у справі не заперечують, що робота позивача у спірні періоди на зазначених посадах була перед бачена Списками №1 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, які діяли на час роботи позивача. Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637). Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). Разом з тим, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 09.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що такі висновки не суперечать висновкам Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. В трудовій книжці позивача за період з 21.07.1997 по 15.11.1997 чітко зазначено про те, що позивач прийнятий учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в під землею, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.10.2021 №047350003912 період пільгового стажу роботи позивача з 14.12.2009 по 27.07.2014 зараховано за відомостями по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Інша частина періоду - з 28.07.2014 року по 01.04.2016 року, яка зазначена в довідці ДП «Лугансьвугілля» від 11.03.2016 №433 (а.с. 32), не зарахована, оскільки така довідка не підлягає розгляду відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод та правий режим на тимчасово окупованій території України проведені на непідконтрольній українській владі та не створюють правових наслідків. Разом з тим, відповідачем не враховано той факт, що первинні документи, які можуть підтвердити пільговий стаж позивача, залишилися на тимчасово непідконтрольній території і, навіть, у разі надання на вимогу позивача або відповідача, за законом будуть вважатися недійсними та такими, що не створюють правових наслідків. Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях. Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому, згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування так званої "Донецької народної республіки", згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 28.07.2014 по 01.04.2016 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи. Щодо інших спірних періодів, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Відповідно до ч. 2 ст. 1 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Відповідно до п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005\~ \~\~№ 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. У рішенні від 27.10.2021 №047350003912 відповідач зазначив, що пільговий стаж роботи позивача становить 18 років 02 місяці та 20 днів, про те не вказав, які саме періоди роботи та навчання позивача були зараховані до пільгового стажу роботи позивача, окрім періоду роботи з 14.12.2009 по 27.07.2014, та періоди які не були зараховані до пільгового стажу роботи позивача, окрім періоду роботи з 21.07.1997 по 15.11.1997. Таким чином, приймаючи рішення від 27.10.2021 №047350003912 відповідач не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права повивача є визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2021 №047350003912, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.10.2021 та зарахування [PERSON] до пільгового стажу роботи періоди з 21.07.1997 по 15.11.1997, з 28.07.2014 по 01.04.2016. Вимоги позивача щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача інших періодів роботи та навчання задоволенню не підлягають, оскільки дане питання має бути вирішеного безпосередньо відповідачем під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії на підставі \~повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів. Стосовно доводів позивача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є належним відповідачем у цій справі, суд зазначає наступне. Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 в редакції на час виникнення спірних правовідносин призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На виконання названих норм Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.1.1 Порядку 22-1 в редакції на час звернення позивачки до органу Пенсійного фонду із заявою від 02.07.2021 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Відповідно до розділу ІV Порядку № 22-1, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1). Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа. В даному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи. Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останньою має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Результат розгляду: denied