Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] станом на 01.02.2020 р. на підставі його заяви про перерахунок пенсії від 07.04.2021 р. та нової довідки про розмір мого грошового забезпечення для перерахунку його пенсії від 28.04.2021 р. №ХС-52017 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/6587/20 від 29.01.2021 р. та відмови щодо виплати одноразово утвореної заборгованості з 01.02.2020 р. та на час здійснення такого перерахунку його пенсії згідно до вимог чинного законодавства; - зобов`язати та примусити Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] на підставі нової довідки про розмір мою грошового забезпечення для перерахунку його пенсії від 28.04.2021 р. №ХС-52017 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/6587/20 від 29.01.2021 р. в сумі 25341.40 (двадцять п`ять тисяч триста сорок одна ) гривні 40 копійок виходячи із 80%. на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року по адміністративній справі № 676/3558/18 грошового забезпечення - 31676,75 гри, а саме: з урахуванням розмірів посадового окладу - 9250,00 грн., окладу за військовим званням -1680.00 грн., надбавки за вислугу років (50%)- 5465,00 грн., надбавки за особливості проходження служби (65%) -10656,75 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%)-1387,50 грн. та премії (35%) -3237,50 грн. та виплатити утворену заборгованість по його пенсії з 01.02.2020 р. та на час здійснення такого перерахунку пенсії - одним платежем з моменту набрання рішенням законної сили, в межах суми стягнення за один місяць - з нарахуванням індексації нсдосплаченої суми та 3% річних. - встановити\~ \~судовий контроль відповідно до статті 382 КАС України за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області подати в установлений судом термін звіт про виконання рішення суду, а саме: а) заборгованість по перерахунку по пенсії за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 676/3558/18 р. під 03.09.2018 p., яке набрало законної сили 21.11.2018 р. була здійснена двома платежами: в грудні 2018 р. -1/8 частини та 7/8 частини заборгованості лише в липні 2020 p.; б) заборгованість по перерахунку по пенсії за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/3504/19 р. від 08.05.2020 p., яке набрало законної сили 07.08.2020 р. відповідачем не виконано з посиланням виключно та безпідставно на відсутність фінансування; в) заборгованість по перерахунку по пенсії за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду - по справі № 560/7372/20 р. від 16.13.2020 p., яке набрало законної сили 01.04.2021 р. відповідачем не виконано з посиланням виключно та безпідставно на відсутність фінансування, а також безпідставно й незаконно зменшено нарахування пенсії з 80% до 70% від нарахованого мені судом грошового забезпечення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії [PERSON] з 01.02.2020 на підставі довідки від 28.04.2021 №ХС-52017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.02.2020 перерахунок та виплату [PERSON] (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі довідки від 28.04.2021 №ХС-52017. В решті позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права в оскаржуваній ним частині. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому просить у задоволені вимог апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової службу, та деяких інших осіб". Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 по справі №560/6587/20 зобов`язано [INFO] оформити та надати нову довідку [PERSON] та до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розмір грошового забезпечення [PERSON] для перерахунку пенсії станом на 29.01.2020, з урахуванням вимог чинного законодавства та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року. Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення суду сформувало довідку від 28.04.2021 №ХС-52017, для перерахунку пенсії позивача. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до довідки від 28.04.2021 №ХС-52017. Відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії згідно із вказаною довідкою. Зазначив, що на органи Пенсійного фонду України не покладено жодних зобов`язань в установленому чинним законодавством порядку. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволенні позовних вимог позивача. Зокрема, на думку суду, у відповідача у зв`язку з отриманням оновленої довідки уповноваженого органу про грошове забезпечення, виник обов`язок проведення перерахунку пенсії позивача з 01.02.2020, а тому суд прийняв рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у не проведенні перерахунку та зобов`язання провести такий перерахунок на підставі оновленої довідки. Що стосується позовних вимог позивача стосовно виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.02.2020 року та на час здійснення такого перерахунку одним платежем з моменту набрання рішенням законної сили, в межах суми стягнення за один місяць нарахуванням індексації недосплаченої суми суд зазначив, що порядок та процедура погашення заборгованості з пенсійних виплат є дискреційними повноваженнями відповідача, які суд не повинен перебирати на себе, а тому вважає за необхідне в цій частині відмовити. Щодо компенсації 3% річних, суд вважає, що у даній справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку\~ статті 11 ЦК України\~ \~як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак ГУ ПФУ в Хмельницькій області не є тим боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні\~ статті 625 ЦК України. Отже, на переконання суду, у цій справі не встановлено цивільно-правової відповідальності відповідача, оскільки правовідносини, що склались між позивачем та ГУ ПФУ, є публічними, а не цивільно-правовими. Також вимога позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав жодних доказів того, що відповідач може намагатись ухилитись від виконання цього судового рішення. Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач оскаржує рішення суду в частині відмовлених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вимоги частини 1 статті 308 КАС України, апеляційному перегляду за апеляційною скаргою позивача підлягає рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог \~стосовно виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.02.2020 року та на час здійснення такого перерахунку одним платежем з моменту набрання рішенням законної сили, в межах суми стягнення за один місяць нарахуванням індексації недоплаченої суми та 3% річних. Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване рішення суду в оскаржуваній позивачем частині, погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Щодо вимоги апелянти здійснити перерахунок пенсії та виплатити утворену заборгованість з 01.02.2020 та на час здійснення такого перерахунку пенсії - одним платежем з моменту набранням рішення законної сили, в межах суми стягнення за один місяць - з нарахуванням індексації недоплаченої суми, необхідно врахувати, що порядок та процедура погашення заборгованості з пенсійних виплат є дискреційними повноваженнями відповідача, оскільки спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. Після набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Щодо компенсації 3% річних, колегія суддів зазначає, що статтею 625 Цивільного кодексу України\~ \~передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду висловив з цього приводу свою позицію у постанові від 18.03.2020 року у справі №711/4010/13-ц, відповідно до якої, приписи\~ \~\~\~\~статті 625 ЦК України\~ \~\~\~\~не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство. Вказана правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 у цивільній справі №6-2759цс15, у постанові від 26 липня 2021 року в адміністративній справі №712/23614/12. У свою чергу, як встановлено судом, спірні правовідносини врегульовані\~ \~Законом України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"\~ \~(далі - Закон №2262-ХІІ), згідно зі ст. 63 якого, усі призначені за цим\~ \~Законом\~ \~пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим\~ \~Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Тобто,\~ \~Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"\~ \~є спеціальним\~ \~законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі. Отже, вказані обставини свідчать про те, що положення\~ статті 625 ЦК України\~ не застосовуються до спірних правовідносин у даній справі, які регулює спеціальне законодавство, оскільки у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку\~ статті 11 ЦК України\~ \~\~\~\~як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак ГУ ПФУ в Хмельницькій області не є тим боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні\~ \~\~\~\~статті 625 ЦК України. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку, у цій справі не встановлено цивільно-правової відповідальності відповідача, оскільки правовідносини, що склались між позивачем та ГУ ПФУ, є публічними, а не цивільно-правовими. Також варту зауважити, що предметом спору у даній справі є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення. Таким чином, питання щодо перерахунку пенсії позивача є похідними і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Окрім того, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення також задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав жодних доказів того, що відповідач може намагатись ухилитись від виконання цього судового рішення. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не прийнято вмотивованого рішення щодо його вимоги, а саме - встановлення судового контролю за виконанням рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/7372/20 р. від 16.13.2020 p., в частині незаконного зменшення нарахування пенсії з 80% до 70% від нарахованого позивачу \~судом грошового забезпечення. Однак, в даному випадку колегія суддів звертає увагу, що \~процесуальні питання, пов"язані з виконання судового рішення 16.13.2020 p. у справі № 560/7372/20 \~не можуть вирішуватись у даній справі. Позивач вправі звертатись до суду в порядку, встановленому КАС України, в разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем судового рішення від 16.13.2020 p., однак в рамках адміністративної справи №560/7372/20. Відповідно ч. 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Згідно правової позиції викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 КАС України" № 3 від 13.03.2017 вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіз, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі. Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення вимоги позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволенню не підлягає. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Щодо вимоги апелянта про необхідність зазначення у мотивувальній частині судового рішення мотивованої оцінки кожного аргументу апеляційної скарги по суті спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied