Рішення адміністративного суду від 2023-02-28 00:00:00+02

16 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просив суд: - скасувати постанову БАВ №180702 від 07 вересня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором з РПП СПД №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом Стасюком Олександром Миколайовичем відносно [PERSON] , як незаконну. Свої вимоги обґрунтовував тим, що постановою БАВ №180702 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором з РПП СПД №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом Стасюком Олександром Миколайовичем 07 вересня 2022 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, а саме за те, що керував автомобілем ВАЗ-21093, при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік відповідно постанови Піщанського районного суду від 27.07.2022 р., чим порушив положення п.2.3 Правил дорожнього руху. Позивач вважав притягнення до адміністративної відповідальності незаконним, та зазначив, що постановою Піщанського районного суду від 27 липня 2022 року в адміністративній справі №142/482/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На вказану постанову ним 08 серпня 2022 року подана апеляційна скарга через Піщанський районний суд. Судове засідання Вінницького апеляційного суду з розгляду апеляційної скарги було призначене на 14 вересня 2022 року. Таким чином, станом на 07 вересня 2022 року, постанова Піщанського районного суду від 27 липня 2022 року у справі №142/482/21 не набрала законної сили. Тому, станом на 07.09.2022, він мав право керування транспортними засобами, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. 21 лютого 2023 року, до суду, на апеляційну скаргу надійшов відзив від представника відповідача, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, зазначивши, що дії поліцейського реагування патрульної поліції СПД №1 ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Стасюка О.М. щодо виявлення 07.09.2022 року факту адміністративного правопорушення [PERSON] є правомірними та законними. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Близнюк В.В. підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник відповідача Дмитрук Ю.Д. - заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги. Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №180702 від 07 вересня 2022 року, винесеної інспектором з РПП СПД №1 ВП №1 Тульчинського РВП старшим лейтенантом поліції Стасюком О.М., позивач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень за те, що 07 вересня 2022 року, о 12 годині 20 хвилин, в смт. Піщанка по вул. Урожайній, [PERSON] будучи позбавленим Піщанським районним судом права керування транспортним засобом терміном на один рік (справа №142/482/21 від 27.07.2022 року) керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак [NUMBER] . Вважаючи вказану постанову неправомірною позивач звернувся з даним позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 07 вересня 2022 року день зупинки [PERSON] працівниками поліції, в останніх була наявна інформація про позбавлення [PERSON] права керування транспортними засобами відповідно до постанови суду від 27 липня 2022 року, а тому виносячи відносно [PERSON] постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, працівник поліції виходив з того, що постанова суду набрала законної сили та [PERSON] керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено приписами Закону України «Про Національну поліцію». Так, згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до положень ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно з пунктом 1.1. ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Пунктом 1.3 ПДР України, зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з приписами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. Зі змісту ст.9 КУпАП, слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП). Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст.7 КУпАП). Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Частина 4 вказаної статі передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Згідно з положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, з матеріалів справи встановлено, що постановою Піщанського районного суду від 27 липня 2022 року в адміністративній справі №142/482/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Водночас, [PERSON] на вказану постанову 08 серпня 2022 року подана апеляційна скарга через Піщанський районний суд. Згідно зі ст.291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. Відповідно до положення ч.1 ст.317-1 КУпАП передбачено, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Згідно з ч.2 ст.317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.317-1 КУпАП, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що відповідно до матеріалів справи станом на дату винесення постанови БАВ №180702 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором з РПП СПД №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом Стасюком Олександром Миколайовичем 07 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, позивач не вважався особою позбавленим права керування транспортними засобами з огляду на те, що постанова Піщанського районного суду від 27.07.2022 року була переглянута Вінницьким апеляційним судом лише 14 вересня 2022 року та набрала законної сили того ж дня. Тобто, на момент винесення постанови БАВ №180702 від 07 вересня 2022 року позивач не був позбавлений права керування транспортними засобами, отже оскаржена постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Доводи позивача про відсутність в його діях прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, підтверджуються встановленими у справі обставинами, оскільки на час вчинення правопорушення позивачу було відомо про перегляд в апеляційному порядку постанови Піщанського районного суду від 27 липня 2022 року в адміністративній справі №142/482/21. Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted