Рішення адміністративного суду від 2022-01-13 00:00:00+02

[PERSON] (далі- позивачка, [PERSON] ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, в якому просила суд: - зобов`язати Богодухівську міську ради Богодухівського району Харківської області внести запис у трудову книжку [PERSON] про звільнення з виборної посади сільського голови Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області на підставі пп.4 п.2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання території та адміністративних центрів територіальних громад"; - стягнути з Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області на користь [PERSON] середній заробіток сільського голови Губарівської сільської ради з розрахунку 25879 грн за місяць за весь час затримки по день фактичного розрахунку; - стягнути з Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області на користь [PERSON] компенсацію відповідно до чинного законодавства за час затримки по день фактичного розрахунку за неможливості працевлаштування за попереднім місцем роботи.\~ В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що після припинення повноважень позивачки: голови Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області їй мала бути видана трудова книжка з відповідним записом про звільнення, проте цього зроблено не було Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року адміністративний позов [PERSON] до Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задоволено частково.\~ Зобов`язано Богодухівську міську раду Богодухівського району Харківської області внести запис у трудову книжку [PERSON] про звільнення з виборної посади сільського голови Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області на підставі пп.4 п.2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання території та адміністративних центрів територіальних громад". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень) грн. Позивачка не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року по справі №520/2484/21 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог\~ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 116, 117, 235 Кодексу законів про працю України, ст.7, 10, 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 2, 77, 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України\~ та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Апелянтка вказує, що висновки суду з приводу того, що позивачка ще мала повноваження до 24 години 03.12.2020 призводить до "здвоєння" посади новообраного голови об`єднаної \~Богодухівської територіальної громади і голови розформованої Губарівської сільської ради. Зазначає, що у відповідача була можливість як у суб`єкта владних повноважень здійснити повноваження надані йому ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" \~щодо видання необхідних розпорядчих актів для оформлення припинення трудових відносин з сільським головою, повноваження якого припинилася у зв`язку з набуттям повноважень новообраною радою, навіть 06.12.2020, коли набув чинності п.6-1 розділу V Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у редакції від 17.1 1.2020, або 28.12.2020 \~- коли \~позивачка письмово звернулась до відповідача з проханням оформити припинення трудових відносин у спосіб передбачений КЗпП України. Суд першої інстанції не надав оцінки вищезазначеним фактам, визнавши тільки вину позивачки в існування вказаного спору, що є порушення положень ст. 242 КАС України. Зазначає, що права позивачки залишилися не захищені судом і по теперішній час позивачка з грудня 2020 року не має засобів існування, оскільки без оформлення її трудової книжки вона не має змогу ані працевлаштування, ані отримувати пенсійне забезпечення. Відповідач подав до суду апеляційної інстанції \~письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив \~апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах \~доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що [PERSON] з 12 листопада 2015 року була прийнята сільським головою Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. 03 грудня 2020 року Богодухівською міською радою Харківської області відкрито І сесію VIII скликання, де головою Богодухівської міської територіальної виборчої комісії Богодухівського району Харківської області оголошено про підсумки виборів, визнання повноважень і реєстрацію депутатів Богодухівської міської ради VIII скликання та Богодухівського міського голови Володимира Бєлого, яким складено присягу. Згідно зі змістом позовної заяви встановлено, що повноваження позивачки як Губарівського сільського голови закінчилися в день відкриття І сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області та набуття повноважень новообраним головою та радою, звільнення позивачки та запис до трудової книжки повинні бути зроблені за підписом посадової особи та печаткою Богодухівської міської ради на підставі підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.04.2020 №562 "Про знесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад". Оскільки запису не зроблено, позивачка 30 грудня 2020 року звернулась до Богодухівського міського голови з вимогою внести запис в трудову книжку про її звільнення. Листом за вих. №02-34/221 від 19.01.2021 року відповідач зазначив, що станом на день проведення першої сесії новообраної ради прав правонаступника щодо сільських селищних рад, які зійшли до складу утвореної територіальної громади у нього не було, а отже оформлення розпорядчих документів щодо звільнення з посад зазначених виборних осіб повинно відбутися у . сільській, селищній раді (її апараті), в якій вони працювали на відповідних посадах Задовольняючи частково позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести запис у трудову книжку [PERSON] про звільнення з виборної посади сільського голови Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області на підставі пп.4 п.2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання території та адміністративних центрів територіальних громад", суд першої інстанції виходив з того, що використання законодавцем у п.6*1 розділу V Закону України Про місцеве самоврядування в Україні у редакції Закону України від 17.11.2020 №1009-IX посилання на день як на проміжок часу у 24 години, а не на подію момент набуття повноважень новообраною відповідною радою, означає, що у день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, повноваження міського, селищного, сільського голови розформованої територіальної громади припиняються зі спливом 24 години того ж самого дня. У зв`язку з цим, до 24:00 год. 03.12.2020 позивачка мала і правові підстави, і фізичну можливість видання розпорядчого документу з приводу припинення повноважень Губарівської сільської ради богодухівського району Харківської області і проведення остаточного розрахунку та така бездіяльність \~призвела до виникнення юридичних наслідків, котрі не можуть бути усунуті інакше, ніж у спосіб покладення обов`язку із вчинення відповідних організаційно-правових заходів на Богодухівську міську раду. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про \~стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутня подія звільнення позивачки з посади публічної служби, таким чином має місце випадок припинення проходження публічної служби унаслідок закінчення строку повноважень за виборною посадою місцевого самоврядування. Колегія суддів не погоджується з висновком судом першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Правовідносини з приводу проходження публічної служби в органах та на посадах місцевого самоврядування унормовані, насамперед, приписами Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування. Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України Про державну службу, Кодексу законів про працю, Закону України Про оплату праці, Закону України Про відпустки тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті публічної служби в органах місцевого самоврядування. Частиною третьою статті 7 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі Закон № 2493) визначено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється, серед іншого, дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Згідно із законодавством про працю із сільським, селищним, міським головою укладається строковий трудовий договір, який закінчується чи продовжується з настанням певної події, а саме оголошення результатів голосування на першому пленарному засіданні ради. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що припинення повноважень на виборній посаді місцевого самоврядування нівелює можливість виплати винагороди за обіймання цієї посади з наступного календарного дня від дати припинення повноважень, адже на виборні посади, в тому числі посади голови ради, поширюється \~дія законодавства України про працю. Конституційний Суд України у рішенні від 16.10.2007 № 8-рп/2007 указав, що "державна служба та служба в органах \~місцевого самоврядування є одним з видів трудової діяльності громадян". Колегія суддів звертає увагу на те, що спеціальним Законом № 2493-III передбачено особливості припинення публічної служби на виборних посадах, але питання відповідальності роботодавця у випадку несвоєчасного \~розрахунку при звільненні та/або ненадання трудової книжки в день звільнення вказаним Законом не врегульовано. Отже, до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми КЗпП України. Чинним національним законодавством, зокрема КЗпП України, закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією із таких гарантій є обов`язок роботодавця видати \~трудову книжку в день звільнення. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно з пунктом 4.1 та пунктом 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок протиправної бездіяльності \~Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області позивачку не було своєчасно звільнено з посади голови сільської ради, що призвело до затримки видачі трудової книжки. Колегія суддів зазначає, що обов`язок роботодавця видати звільненому працівникові трудову книжку є безумовним і не може бути поставлений у залежність від причин чи підстав звільнення особи. За наведених обставин, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у затримці видачі позивачці трудової книжки. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач безпідставно не видав позивачці трудову книжку в день припинення її повноважень (03.12.2020), а тому на підставі частини п`ятої статті 235 КЗпП України несе відповідальність у вигляді виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Період невидачі трудової книжки розпочався з 03.12.2020 та тривав до 13.01.2022 (день ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у цій справі). Вирішуючи питання про порядок нарахування та виплати позивачці заробітної плати за час вимушеного прогулу, спричиненого невидачею трудової книжки, суд керується положеннями п.5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, відповідно до якого нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз.1 п.8 розділу IV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. Матеріалами справи підтверджується, що заробітна плата [PERSON] на посаді Губарівського сільського голови Богодухівського району Харківської області за два останні місця перед припиненням повноважень становила в жовтні 2020 року 21384,00 грн, в листопаді 2020 року - 19440,00 грн (без урахування відпускних), разом за два місяці - 40 824,00 грн. Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочих днів у жовтні - 21, у листопаді 2020 року - 21. Таким чином, одноденний заробіток позивача складає 972,00 грн (40824 \~: 42 робочих дня). Кількість робочих днів з дня належного звільнення позивача 03.12.2020 по день винесення рішення судом апеляційної інстанції становить 277 робочих днів. Таким чином середній заробіток з дня звільнення позивача становить 269 244 ,00 грн (972,00 грн х 277 р.д.), що має бути стягнутий на його користь. Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, зважаючи на обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , частково задовольняє її апеляційну скаргу, скасовує судове рішення в частині відмови в задоволенні позову та приймає нове про задоволення позову. За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України). Підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Результат розгляду: partial