Рішення адміністративного суду від 2022-10-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Шостої кадрової комісії №6 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» від 07.07.2020 №10; - визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Київської області М. Киричука від 12.08.2020 №441к про звільнення [PERSON] з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах прокуратури Київської області та органів прокуратури з 17.08.2020; - поновити [PERSON] на посаді в прокуратурі Київської області, рівнозначній посаді, яку він займав станом на день звільнення; - стягнути з прокуратури Київської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом першої інстанції встановлено, що Шостою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур (надалі - Комісія) було прийнято рішення про неуспішне проходження прокурором атестації від 07.07.2020 №10, в якому зазначено, що за результатами співбесіди з [PERSON] та дослідження матеріалів атестації, у тому числі особової справи, запитальника та отриманих від нього письмових та усних відповідей, Комісія дійшла до висновку та обґрунтованих сумнівів щодо відповідності дій і поведінки [PERSON] передбаченим законодавством вимогам професійної етики та доброчесності прокурора. Згідно з вказаним рішенням, зазначене [PERSON] в електронних деклараціях за 2015-2019 роки майно, кошти та його витрати не відповідають доходам декларанта та його родини, а також ним не задекларовані суттєві зміни в майновому стані. Так, [PERSON] при здійсненні правочинів купівлі-продажу нерухомого майна у 2017 році (земельної ділянки у Вишгородському районі Київської області, квартири площею 93 кв.м в м. Вишгород в Київській області) умисно занизив реально сплачені суми коштів та отримані доходи, що він сам і визнав під час співбесіди. Як наслідок, [PERSON] також двічі не задекларував суттєві зміни у майновому стані, чим порушив вимоги ст.ст. 45,46 Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема, як пояснив [PERSON] , квартиру він придбав не за 181 тис. грн., а за 60 тис. доларів США, що еквівалентно сумі у гривнях, яка у 10 разів перевищує задекларовану вартість купівлі вказаного об`єкту нерухомості. Крім того, земельну ділянку він продав не за 135 тис. грн., а за 55 тис. доларів США. При цьому, суттєві зміни у майновому стані [PERSON] не задекларовано. Крім того, Комісією взято до уваги те, що [PERSON] притягувався до дисциплінарної відповідальності (наказ від 05.03.2007 № 10) за вчинення дій, що підривають авторитет органів прокуратури. За результатами співбесіди також вбачаються об`єктивні підстави вважати, що набуті безоплатно у власність земельні ділянки стали можливим завдяки службовому впливу [PERSON] у період його роботи у Вишгородському районі Київської області. Таким чином, вищезазначені обставини, які в більшій частині підтверджено поясненнями прокурора [PERSON] та матеріалами атестації, свідчать, що його поведінка та ряд дій не відповідають вимогам ст.ст. 4-6, 16, 21 Кодексу професійної етики прокурорів та наданій ним Присяги прокурора, передбаченої ст. 36 Закону України «Про прокуратуру», а саме «з гідністю нести високе звання прокурора». У зв`язку з цим Комісією вирішено, що прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах прокуратури Київської області [PERSON] не пройшов атестацію. На підставі даного рішення кадрової Комісії, прокуратурою Київської області прийнято наказ від 12.08.2020 №441к, яким, згідно з п. 3, пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, [PERSON] звільнено з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 17.08.2020. Вважаючи рішення кадрової комісії та наказ про звільнення протиправними та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду. Вважаючи, що у відповідача не було правових підстав для звільнення позивача із займаної посади у зв`язку з протиправністю оскаржуваного рішення та наказу, позивач звернувся до суду з даним позовом. Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1697-VII). Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону №1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності. При цьому, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом (ч. 3 ст. 16 Закону №1697-VII). Приписами п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII передбачено, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. На звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження (ч. 5 ст. 51 Закону №1697-VII). Отже, порядок звільнення прокурора з посади визначено спеціальним законодавством, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 у справі № 804/406/16, від 08.08.2019 у справі № 813/150/16. 25.09.2019 набрав чинності Закон №113-ІХ, п.п. 6 та 7 Прикінцевих і перехідних положень якого визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ). Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (п. 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ). Відповідно до п.п. 12, 13 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора; професійної етики та доброчесності прокурора. Атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор. Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (в редакції, чинній на момент проходження атестації позивачем) (надалі - Порядок №221). Згідно з п.п. 1-6 розділу І Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур. Атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Атестація слідчих органів прокуратури відбувається за процедурою, передбаченою для прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур відповідно до цього Порядку. Проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора, а прокурорів та слідчих місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - кадрові комісії обласних прокуратур. Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора. Атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Відповідно до п. 8 розділу І Порядку №221, за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Згідно з п.п. 8-16 розділу IV Порядку №22, співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання. Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень. Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно). Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії. Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів). Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання. Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання. Співбесіда проходить у формі засідання комісії. Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання. Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації. Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (надалі - Порядок №233). Приписами п. 12 Порядку №233 визначено, що рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів, присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії. Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття. Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні Комісії, оформленого протоколом від 07.07.2020 №5, прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором [PERSON] («за» - 0, «проти» - 6), на підставі чого Комісією прийнято рішення від 07.07.2020 №10 «Про неуспішне проходження прокурором атестації». Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що за результатами співбесіди з [PERSON] та дослідження матеріалів атестації, у тому числі особової справи, запитальника та отриманих від нього письмових та усних відповідей, Комісія дійшла до висновку та обґрунтованих сумнівів щодо відповідності дій і поведінки [PERSON] передбаченим законодавством вимогам професійної етики та доброчесності прокурора. Згідно з вказаним рішенням, зазначене [PERSON] в електронних деклараціях за 2015-2019 роки майно, кошти та його витрати не відповідають доходам декларанта та його родини, а також ним не задекларовані суттєві зміни в майновому стані. Так, [PERSON] при здійсненні правочинів купівлі-продажу нерухомого майна у 2017 році (земельної ділянки у Вишгородському районі Київської області, квартири площею 93 кв.м в м. Вишгород в Київській області) умисно занизив реально сплачені суми коштів та отримані доходи, що він сам і визнав під час співбесіди. Як наслідок, [PERSON] також двічі не задекларував суттєві зміни у майновому стані, чим порушив вимоги ст.ст. 45,46 Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема, як пояснив [PERSON] , квартиру він придбав не за 181 тис. грн., а за 60 тис. доларів США, що еквівалентно сумі у гривнях, яка у 10 разів перевищує задекларовану вартість купівлі вказаного об`єкту нерухомості. Крім того, земельну ділянку він продав не за 135 тис. грн., а за 55 тис. доларів США. При цьому, суттєві зміни у майновому стані [PERSON] не задекларовано. Крім того, Комісією взято до уваги те, що [PERSON] притягувався до дисциплінарної відповідальності (наказ від 05.03.2007 № 10) за вчинення дій, що підривають авторитет органів прокуратури. За результатами співбесіди також вбачаються об`єктивні підстави вважати, що набуті безоплатно у власність земельні ділянки стали можливим завдяки службовому впливу [PERSON] у період його роботи у Вишгородському районі Київської області. Таким чином, вищезазначені обставини, які в більшій частині підтверджено поясненнями прокурора [PERSON] та матеріалами атестації, свідчать, що його поведінка та ряд дій не відповідають вимогам ст.ст. 4-6, 16, 21 Кодексу професійної етики прокурорів та наданій ним Присяги прокурора, передбаченої ст. 36 Закону України «Про прокуратуру», а саме «з гідністю нести високе звання прокурора». Отже, враховуючи те, що наведене рішення, у силу Закону №113-ІХ, є законодавчо мотивованою підставою для прийняття прокуратурою Київської області наказу про звільнення позивача з посади, останнє має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, а тому має відповідати вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи містять диск із співбесідою позивача, проведеної Комісією в межах проходження ним атестації. В контексті з наведеним, слід зазначити, що пояснення, надані позивачем Комісії у ході цієї співбесіди, дійсно є спірними, відповіді на поставлені запитання Комісії є суперечливими та викликають обґрунтований сумнів щодо відповідності [PERSON] ст.ст. 4-6, 16, 21 Кодексу професійної етики прокурорів та наданій ним Присяги прокурора, передбаченої ст. 36 Закону України «Про прокуратуру». Як вірно заначено судом першої інстанції, сумніви Комісії щодо відповідності [PERSON] вимогам професійної етики та доброчесності є обґрунтованими, адже пояснення позивача щодо набутого ним майна є суперечливими, що і слугувало підставою для висновків Комісії щодо невідповідності позивача законодавчо визначеним критеріям для зайняття посади прокурора, перевірка на наявність яких здійснюється в межах атестації прокурорів. Наведене дає підстави стверджувати, що оскаржуване рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором [PERSON] та сумніви щодо його професійної етики, є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а також дають змогу встановити дійсні підстави/мотиви, з яких виходила Комісія під час ухвалення оскаржуваного позивачем рішення. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Шостої кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації від 07.07.2020 №10 є правомірним та не підлягає скасуванню. Позовні вимоги в частині скасування наказу прокуратури Київської області від 12.08.2020 №441к, поновлення на посаді, а також стягнення середнього заробітку, є похідними від скасування рішення Шостої кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації від 07.07.2020 №10, а тому вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied