Рішення адміністративного суду від 2022-03-25 00:00:00+02

В серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7690770-2405-0228 від 28.05.2021, яким йому визначено податкове зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 219291,82 грн. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказане рішення та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Серед іншого, позивач відзначив, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надав жодної оцінки доводам позовної заяви та долученим до неї доказам, натомість формально пославшись на позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 01.04.2021 року у справі № 160/8847/19 та від 02.11.2021 року у справі №400/771/20, фактично її не застосував. На переконання апелянта, суд першої інстанції протиправно проігнорував клопотання позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін, що в свою чергу завадило повно встановити обставини справи та прийняти обгрунтоване рішення. У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів позивача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Так, на переконання податкового органу, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини в адміністративній справі, а тому виніс законне та обгрунтоване рішення. До початку судового засідання представником позивача подано клопотання про розгляд даної справи без його участі в порядку письмового провадження. Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення строку введення воєнного стану та винесення указу про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях. Також посилається на наказ ДПС України від 24.02.2022 року №243-0 "Про встановлення простою працівникам податкової служби та її територіальних органів". Оцінюючи вказане клопотання колегія суддів виходить з наступного. Нормами ст. 313 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Колегія суддів зауважує, що станом на день апеляційного розгляду даної справи, Головне управління ДПС у Вінницькій області не зупинило фактично свою діяльність та її працівники продовжують свою роботу в дистанційному режимі. Таким чином, відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні свого представника в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon", яке дозволяє знаходитьсь учаснику судового засідання поза межами суду та у відеоконференцзв`язку приймати участь у судовому засіданні. Однак, відповідач таким правом не скористався. Неможливість такої участі учасника судового засідання і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, доказів такої неможливості відповідачем не надано, як не підтверджено й мотиви викладені в поданому клопотанні. Отже, на думку колегії суддів, наведені у клопотання мотиви не можуть вважатись поважними причинами, за яких суд зобов`язаний чи може відкласти судове засідання, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає. Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. З матеріалів справи встановлено наступні обставини справи. Предметом оскарження в межах даної справи є прийняте ГУ ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення - рішення, якими визначено податкове зобов`язання [PERSON] зі сплати орендної плати за землю в розмірі 219291,82 грн. Вказане рішення грунтується на зобов`язаннях позивача зі сплати орендної плати у відповідності до умов договору оренди земельної ділянки, укладеного між Стрижавською сільською радою та [PERSON] . Так, відповідно до умов вищевказаного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.11.2017, в оренду [PERSON] передано земельну ділянку площею 4,6164 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:1256, цільове використання - для ведення товарного сільськогосподарського товариства, яка знаходиться в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області за адресою: 3-й провулок Київський, 16. В подальшому, на підставі отриманої від ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області інформації відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення №7690770-2405-0228 від 28.05.2021, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 219291,82 грн. Не погоджуючись з правомірністю винесення податковим органом вказаного рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуючи відповідне податкове повідомлення-рішення, позивач в позовній заяві фактично висловлює свою незгоду із технічною документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 0520655900:02:009:1256. Також, суд першої інстанції з огляду на те, що технічна документація про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде оскарження рішення Стрижавської селищної ради №4 від 12.08.2012 про затвердження відповідної технічної документації, яке, в свою чергу, станом на дату вирішення даної справи є чинним. Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, відзначає наступне. Так, справляння плати за землю здійснюється згідно з положеннями розділу ХIII Податкового кодексу України (далі ПК України). Згідно з п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Згідно з п. 288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Відповідно до п.288.5 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Нормами п.п.271.1.1 та 271.1.2 п.271.1 ст.271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; а також площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Пунктом 289.1 ст.289 ПК передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Отже, розмір орендної плати за землю має обчислюватись контролюючим органом на підставі умов договору оренди і з дотриманням вимог Податкового кодексу України, який передбачає визначення орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням всіх складових такої нормативно-грошової оцінки, величину яких, в свою чергу, та коефіцієнтів щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за певною формулою. Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні сформовані в Закону України "Про оцінку земель", положення якого спрямовані на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель. Відповідно до положень ст.ст. 20, 23 вказаного Закону за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 (діє з 01.01.2017) (далі за текстом - Порядок № 489). Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 489 за результатами нормативні грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюється за заявою зацікавленої особи (додаток 8) як витяг із технічної документації про нормативну оцінку земельної ділянки (додаток 9). Відповідальність за правильність визначення показників (в тому числі і коефіцієнта функціонального використання - Кф) при формуванні Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та обчисленні нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі них показників, покладається на орган, що його формує. Статтею 18 Закону України «Про оцінку землі» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Відповідно до статті 23 вказаного Закону технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 271.2 статті 217 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Як встановлено з матеріалів справи, спірне рішення податкового органу, яким визначено зобов`язання позивача зі сплати орендної плати за землю, було прийнято на підставі нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка відображена у Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.12.2018 №1223/0/195-18, який був сформований згідно Технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, затвердженої рішенням №4 від 12.08.2012 року 23 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Факт формування Витягу від 07.12.2018 №1223/0/195-18 на підставі рішення №4 від 12.08.2012 року 23 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області підтверджується інформацією, що міститься в листі Відділу №1 Управління у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.07.2021 року. Натомість, судова колегія відзначає, що судом першої інстанції безпідставно не було звернуто увагу на доводи позивача щодо необхідності дослідження та оцінки змісту вказаного рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Зокрема, зі змісту останнього вбачається, що нормативна грошова оцінка такої категорії земель як землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки : для обслуговування господарських дворів, не проводилась та вказаним рішенням не затверджувалась. З огляду на встановлені обставини слід зауважити, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, межі орендованої позивачем земельної ділянки з кадастровим номером 0520655900:02:009:1256 загальною площею 4,6164 га. є сформованими на підставі розробленого ППВП «Еководоземпроект» 27.11.2008 року проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, затвердженого у встановленому законом порядку. Відомості про вищевказану земельну ділянку з 25.12.2014 року зареєстровані в Державному земельному кадастрі України, цільове призначення землі: 01.13 - для іншого сільськогосподарського призначення, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: для обслуговування господарських дворів. Відповідно до Переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ), затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 під кодом 01.13 зазначено землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами. Дана підгрупа включає землі, зайняті тваринницькими фермами, тракторними станціями, літніми таборами, землі, забудовані іншими будівлями і дворами сільськогосподарського призначення. Також включаються землі під будівлями і дворами загального користування садівничих, дачних кооперативів. Як встановлено судовою колегією, на орендованій позивачем земельній ділянці знаходиться належні йому на праві власності нежитлові приміщення свинарника № 4 -«А» з прибудовами «а, а1, а2, а3, а4, а5» загальною площею 922,2 кв.м., а також силосна яма - № 1 та колодязі для стоків «№2, №3, №4», які знаходяться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, провулок 3-1 Київський, буд. 16, які відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд мають сільськогосподарське функціональне призначення. Отже, наведене підтверджує той факт, що цільове призначення земельної ділянки, орендованої позивачем, у Державному земельному кадастрі України зареєстроване за кодом 01.13 - для іншого сільськогосподарського призначення, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: для обслуговування господарських дворів. Натомість, судова колегія зауважує, що, як встановлено вище, в рішенні 23 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 4 від 12.08.2012 року нормативна грошова оцінка саме цього виду земельних угідь - за кодом 01.13 - для іншого сільськогосподарського призначення, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: для обслуговування господарських дворів відсутня взагалі. З витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки від 07.12.2018р. № 1223/0/195-18 вбачається, що при розрахунку нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки застосовувались наступні вихідні дані: зокрема середня (базова) вартість земель населеного пункту, грн./кв.м: 61.20. грн. Враховуючи інформацію Відділу № 1 Управління у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідно до якої розрахунок проводився згідно Технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, затвердженої рішенням 23 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 4 від 12.08.2012 року, та зміст самого рішення, в якому така цифра як середня (базова) вартість земель населеного пункту, грн./кв.м: 61.20. грн. взагалі відсутня, судова колегія доходить до переконання, що вихідні дані для оцінки спірної земельної ділянки є помилковими, що зумовлює і помилковість визначення її нормативної грошової оцінки, і, як наслідок, помилковість нарахування розміру орендної плати. В призмі викладеного, суд апеляційної інстанції відзначає, що відповідно до приписів ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В даному випадку, апелянтом доведено факт поважності причини неподання примірника рішення 23 сесії 6 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 4 від 12.08.2012 року до суду першої інстанції, який, в свою чергу, отримавши відповідне клопотання позивача, не був позбавлений можливості задля повного та всебічного встановлення обставин справи, з метою сприяння стороні у зборі доказової бази, самостійно витребувати вказаний доказ. Відтак, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить до переконання про помилковість висновку суду першої інстанції про правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення - рішення та наявність підстав для задоволення позовної заяви. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. У відповідності з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. З урахуванням встановлених у справі обставин та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги позивача в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому така підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted