Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність медичного директора комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Ганошенка Леоніда Миколайовича за результатом розгляду заяви від 10.09.20 р. вх. № 2058, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст. ст. 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати вжити заходи для прийняття рішення в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ; - визнати протиправною бездіяльність медичного директора комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Ганошенка Леоніда Миколайовича за результатом розгляду заяви від 10.09.20 вх. № 2058, яка виявилася у відмові надати повідомлення про повноваження осіб, які розглядали заяву і надати належно завірені дві копії заяви з реєстраційними номерами; - визнати протиправною бездіяльність медичного директора комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Ганошенка Леоніда Миколайовича за результатом розгляду заяви від 10.09.20 вх. № 2058, яка виявилася у відмові надати належно завіреного дубліката листа непрацездатності позивача № 520964 серії АВЛ № 520964 з 03.06.10 по 18.06.10 та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) цей дублікат надати; - визнати протиправною бездіяльність медичного директора комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Ганошенка Леоніда Миколайовича за результатом розгляду заяви від 10.09.20 вх. № 2058, яка виявилася у відмові надати суми і джерело додаткового фінансування по місячно згідно COVID-19 та встановити наявність у нього такої компетенції (повноважень). Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом: - надання суду на підтвердження своєї адміністративної процесуальної дієздатності копії паспорту громадянина України; - надання суду позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме: виклавши зміст позовних вимог і виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначивши докази, що підтверджують вказані обставини та перелік документів, інших доказів, що додаються до заяви; зазначивши докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначивши відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; - надання до суду оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. або клопотання про звільнення (відстрочення, розстрочення) сплати судового збору з відповідними доказами на підтвердження скрутного матеріального становища. На виконання вимог ухвали про залишення адміністративного позову без руху [PERSON] подав заяву про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, в якій просить вважати виконаними вимоги ухвали від 19.04.2021, звільнити від сплати судового збору у зв`язку тим, що позивач є членом малозабезпеченої сім`ї з доходом, який менше рівня прожиткового мінімуму та поновити строк звернення до суду. До заяви долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17.05.2021 № 515. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві. \~ Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні. Позивачем вимоги ухвали суду в частині сплати судового збору не усунуті. Також суд зазначив, що позивачем не надано до суду: копії паспорту громадянина України, позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України з викладенням в останній змісту позовних вимог і викладу обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, а також із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини та перелік документів, інших доказів, що додаються до заяви й доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності). Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно зі ст. 315 КАС України. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що є членом малозабезпеченої сім`ї з доходом, менше рівня прожиткового мінімуму, тому судовий збір не сплачується. Апелянт зазначає про неправильність, неповноту дослідження доказів та встановлення обставин у справі, оскільки існують достатні підстави для звільнення від сплати судового збору. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 215/1826/21. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Супровідним листом від 14.09.2021 позивачу [PERSON] , направлено копії ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, проте до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Колегія суддів дійшла висновку про необхідність повторного направлення на адресу [PERSON] копій ухвал від 14.09.2021, оскільки вказані ухвали фактично не були вручені позивачу, що унеможливлює розгляд апеляційної скарги по суті заявлених вимог. До суду 14 січня 2022 року надійшло поштове повідомлення про отримання [PERSON] 30 грудня 2021 року копій ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, а тому суд доходить висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті. Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] у березні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом. Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, суд першої інстанції вказав на необхідність надання належним чином завіреної копії паспорту для підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності. З приводу зазначеної вимоги суд апеляційної інстанції зазначає, що \~відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Згідно з частиною 2 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь. Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви. Документи, що додаються до позовної заяви, визначені статтею 161 КАС України. Перелік таких документів є вичерпним і положення вказаної статті не покладають на позивачів (фізичних осіб) обов`язку додавати до позовної заяви документи на підтвердження їх адміністративної процесуальної дієздатності (копії паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача). З матеріалів справи вбачається, що адміністративний позов у даній справі поданий позивачем особисто. При цьому характер спірних правовідносин дає можливість встановити, що позов поданий повнолітньою особою. Крім того за приписами частини 1 статті 202 КАС України головуючий у судовому засіданні встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників. Аналіз наведеної норми процесуального права дає можливість дійти висновку, що встановлення особи учасників справи на підставі законодавчо визначених документів (зокрема, паспорту громадянина), здійснюється судом безпосередньо у судовому засіданні, а не на стадії відкриття провадження у справі. Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що неподання позивачем на вимогу суду копії паспорту не може бути підставою для повернення позову. Стосовно висновків суду першої інстанції щодо невиконання [PERSON] вимог ухвали про надання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, не викладення змісту позовних вимог і обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що поданий адміністративний позов містить позовні вимоги, а також обґрунтування останніх. Суд апеляційної інстанції зазначає, що на стадії прийняття рішення щодо відкриття провадження суд позбавлений можливості встановити достатність доводів та обґрунтувань, зазначених позивачем у позовній заяві. З`ясування обґрунтованості \~та доведеності викладених позовних вимог здійснюється судом під час розгляду справи та впливає на висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. Щодо висновків суду першої інстанції про не зазначення [PERSON] доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту наведеної норми суд апеляційної інстанції також доходить висновку, що належність, допустимість, достовірність, достатність доказів суд, що розглядає справу, суд може встановити на стадії розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження. Крім того суд звертає увагу, що частиною 3 вказаної статті встановлено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд необмежений щодо збору та витребування доказів після відкриття провадження у справі, а тому повернення адміністративного позову з підстав ненадання доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є неправомірним. З приводу висновків суду першої інстанції стосовно не зазначення позивачем переліку документів, інших доказів, що додаються до заяви й доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідна вимога суду першої інстанції виконана позивачем, адже у заяві [PERSON] від 02.06.21 про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, яка надійшла до суду 09.06.2021 та зареєстрована під № 47331/21, позивач зазначив, що: «Заходи досудового врегулювання спору, про забезпечення позову, доказів не вживалися, доказом є відсутність належних документів у справі і у мене. Оригінали документів знаходяться у відповідача» (а.с. 16). Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає, що \~згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір». Частиною 1 статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Також суд зазначає, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору. На підтвердження обставин неможливості сплати судового збору [PERSON] надавалася довідка Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг про отримання компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи. Також [PERSON] надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17.05.2021, відповідно до яких дохід позивача за 2020 рік становить 24324 грн. 00 коп. Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору, що підлягає сплаті, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року 2270 грн. 00 коп. Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання адміністративного позову, становить 908 грн. 00 коп. Отже розмір судового збору, який має сплатити позивач при зверненні до суду з позовною заявою, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік. За таких обставин суд зазначає, що підстави для звільнення [PERSON] від сплати судового збору при зверненні до суду з адміністративним позовом відсутні. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Проте позивачем не доведено обставини, зазначені останнім у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а тому таке клопотання обґрунтовано залишено без задоволення судом першої інстанції. Не виконання ухвали суду в частині сплати судового збору є самостійною та достатньою підставою для повернення позовної заяви [PERSON] . Натомість інші висновки суду не ґрунтуються на нормах КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів її прийняття як така, що ухвалена з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Результат розгляду: partial