Рішення адміністративного суду від 2022-11-16 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича (далі інспектор), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виконавчий комітет Новомосковської міської ради, про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів: приписів\~ «Про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт», які складені інспектором 22.11.2012 р. за результатами позапланової перевірки, проведеної в приміщеннях вбудованого магазину, розташованого в будинку [ADDRESS] ; постанови Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1708 від 11.12.2012 р.; постанови Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1707 від 11.12.2012 р.; постанови Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1706 від 11.12.2012 р.; постанови Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1705 від 11.12.2012 р.; постанови Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1704 від 11.12.2012 р. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 р.\~ замінено відповідача \~з головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича на правонаступника \~головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича та з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 р. в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржені ним приписи та постанови не стосуються прав і обов`язків позивача, не створюють для позивача правових наслідків, адже він є співвласником приміщення вбудованого магазину, розташованого в будинку [ADDRESS] , тому у нього як співвласника виникає право не тільки вимагати скасування приписів та постанов, які прийняті у зв`язку з порушенням правил експлуатації приміщення. Зазначає, що такі акти створили для нього обов`язок утримуватися від користування приміщенням. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не встановлював \~обставини законності проведеної перевірки. Вважає, що протоколи, приписи та постанови безпосередньо зачіпають його права як співвласника приміщення, адже передбачають проведення незаконних будівельних робіт щодо його власності, наслідком чого є незаконність зміненого стану належного йому нерухомого майна. Третя особа [PERSON] в письмових запереченнях (відзиву) на апеляційну скаргу, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. Справа судом розглянута \~без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Перевіривши \~законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 22.11.2012 року головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду Потапенком О.Г. на підставі заяви громадянина [PERSON] від 08.11.2012 року проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил [PERSON] за місцезнаходженням об`єкта будівництва\~ «Перепланування вбудованих приміщень магазину на [ADDRESS] », [ADDRESS] , в результаті чого складено акт перевірки від 22.11.2012 року. Під час перевірки інспектором встановлено, що замовником будівництва гр. [PERSON] будівельні роботи на об`єкті, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проводяться без отримання відповідного документу, який дає право виконувати такі роботи, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; будівельні роботи проводяться без здійснення авторського нагляду (порушення ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність») та технічного нагляду (порушення ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність»); на об`єкті відсутні загальний журнал робіт та журнал авторського нагляду; експлуатація частини приміщення ведеться без введення його в експлуатацію (порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»); роботи проводяться з відхиленням від проекту; на об`єкті відсутній інформаційний щит. За результатами перевірки інспектором складено 22.11.2012 року протоколи про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно [PERSON] , видано приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконується без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. На підставі зібраних матеріалів під час позапланової перевірки посадовою особою Інспекції винесені постанови №1704, №1705, №1706, №1707, №1708 про накладення штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудування від 11.12.2012 року в загальній сумі 23 800,00 грн. Встановивши, що [PERSON] оскаржує приписи та постанови, які складені відносно [PERSON] , тобто, стосуються прав та обов`язків саме [PERSON] та не \~стосуються прав і обов`язків позивача\~ [PERSON] , не створюють для позивача жодних правових наслідців, не порушують його права, свободи чи законні інтереси, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.11.2012 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області проведено позапланову перевірку [PERSON] з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил за місцезнаходженням об`єкта будівництва «Перепланування вбудованих приміщень магазину на [ADDRESS] », за наслідками якої складено акт перевірки від 22.11.2012 р. Перевіркою встановлено, що замовником будівництва гр. [PERSON] будівельні роботи на об`єкті, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проводяться без отримання відповідного документу, який дає право виконувати такі роботи, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; будівельні роботи проводяться без здійснення авторського нагляду та технічного нагляду, що є порушенням \~ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність»; на об`єкті відсутні загальний журнал робіт та журнал авторського нагляду; експлуатація частини приміщення ведеться без введення його в експлуатацію, що є порушенням \~ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; роботи проводяться з відхиленням від проекту; на об`єкті відсутній інформаційний щит. За наслідками перевірки інспектором 22.11.2012 р. складено протоколи про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно [PERSON] , видано приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконується без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. За наслідками розгляду протоколів про адміністративне правопорушення посадовою особою Інспекції прийняті постанови №1704, №1705, №1706, №1707, №1708 про накладення штрафу на позивача за правопорушення у сфері містобудування від 11.12.2012 р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спірним в цій справі є правомірність приписів та постанов про накладення адміністративного стягнення, прийнятих відносно [PERSON] , при цьому питання про правомірність цих індивідуальних актів ініційоване іншою особою [PERSON] співвласником нежитлового приміщення, розташованого у будинку [ADDRESS] . \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відтак, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. При цьому особа повинна довести, а суд \~встановити, що \~такій особі \~належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Саме права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі, є предметом судового захисту. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 р. №19-рп/2011 вказав, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Питання «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, розглядалось Верховним Судом, яким у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 757/12159/17-а зазначено, що за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість. Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки. Відтак, з огляду на приписи статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-які, а саме порушені суб`єктом владних повноважень права, свободи або законні інтереси особи. Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржені [PERSON] рішення (приписи та постанови про накладення адміністративного стягнення) прийняті не відносно [PERSON] , а стосовно [PERSON] . Оскаржені приписи зобов`язують саме [PERSON] як замовника будівництва вчинити конкретні дії або утриматися від вчинення дій задля усунення виявлених в ході перевірки порушень. Правові \~\~та \~\~організаційні \~основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI, застосовується в редакції, чинні на час прийняття оскаржених рішень (грудень 2012 року)). Відповідно до частини третьої статті 41 Закону № 3038-VI орган \~\~державного \~\~архітектурно-будівельного \~контролю розглядає \~відповідно \~до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Частиною четвертою статті 41 Закону № 3038-VI передбачено, що посадові особи \~\~\~\~\~\~органів \~державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2) складати \~\~протоколи \~\~про \~вчинення \~правопорушень, \~акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~а) усунення \~\~порушення \~\~вимог \~\~законодавства \~\~\~у \~\~\~сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~б) зупинення \~\~підготовчих \~\~та \~\~будівельних \~\~робіт, \~\~\~які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, \~затвердженим \~проектним \~вимогам, \~\~рішенням, \~\~технічним умовам, \~\~\~своєчасності \~\~\~та \~\~якості \~\~проведення \~\~передбачених нормативно-технічною і проектною \~документацією \~зйомки, \~замірів, випробувань, \~\~а \~\~також \~\~ведення \~журналів \~робіт, \~наявності \~у передбачених \~\~законодавством \~\~випадках \~\~паспортів, \~\~актів \~\~та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації <…> Припис за своєю правовою природою є розпорядчим документом контролюючого органу, тобто обов`язковим для виконання письмовим рішенням контролюючого органу\~ щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. У розумінні діючого законодавства припис\~ - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога органу контролю підконтрольній особі щодо усунення порушень вимог законодавства. В контексті спірних правовідносин підконтрольною особою є саме замовник будівництва [PERSON] , тому видані [PERSON] приписи зобов`язують саме її, а не [PERSON] як співвласника приміщення, в якому проводилися ремонтно-будівельні роботи, усунути виявлені порушення вимог законодавства. Приписи, які є предметом оскарження в цій справі, не зобов`язують [PERSON] усунути порушення, тобто не створюють для позивача будь-яких правових наслідків, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що ці приписи стосуються прав та обов`язків саме [PERSON] , не порушують права, свободи або законні інтереси [PERSON] . Стосовно постанов про накладення адміністративного стягнення суд зазначає таке. Поняття адміністративного правопорушення наведене у статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), відповідно до якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При цьому адміністративна відповідальність є різновидом юридичної відповідальності за вчинення проступку проти встановлених правил поведінки виражених у приписах законодавчих актів, які регулюють правовідносини у відповідній суспільно-економічній сфері (галузі). Стягнення за вчинення такого протиправного діяння накладається органом державної влади (посадовою особою органу державної влади), наділеним відповідними адміністративними повноваженнями. Частиною другою статті 61 Конституції України чітко встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відтак, враховуючи, що саме [PERSON] як замовник будівництва є суб`єктом правопорушень, за вчинення яких на неї накладено адміністративне стягнення постановами \~інспекції ДАБК №1708 від 11.12.2012 р., №1707 від 11.12.2012 р., №1706 від 11.12.2012 р., №1705 від 11.12.2012 р., №1704 від 11.12.2012 р., а адміністративна відповідальність як вид юридичної відповідальності має індивідуальний характер, зазначені постанови про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення стосуються виключно [PERSON] . При цьому для [PERSON] як співвласника нерухомого майна ці постанови не створюють будь-яких правових наслідків, не порушують права, свободи або законні інтереси [PERSON] . Як вказано вище, за змістом частини першої статті 5 КАС України судовому захисту підлягає лише порушене право (свободи, законний інтерес). При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної\~ законом\~ компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку. Оскільки в цьому випадку оскарженими [PERSON] рішеннями як індивідуальними актами (приписами та постановами про накладення адміністративного стягнення) не порушені права, свободі або законні інтереси [PERSON] , про що зазначено вище, суд доходить до висновку про відсутність спору між сторонами в цій частині та, відповідно, про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. Доводи апелянта про те, що у нього як співвласника \~приміщення виникає право \~вимагати скасування приписів та постанов, які прийняті у зв`язку з порушенням \~правил експлуатації приміщення, спростовані приведеними вище висновками суду. Аргумент апелянта про те, що суд першої інстанції не встановлював \~обставини законності проведеної перевірки, в контексті спірних правовідносин є незмістовним, адже правомірність проведення відповідного заходу контролю суд має перевіряти за позовом особи, якій належить право вимоги, а оскільки оскаржені позивачем рішення не створюють для нього будь-яких правових наслідків, суд першої інстанції цілком обґрунтовано не вдався в оцінку правомірності проведення перевірки. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення. Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за \~правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України \~розглядаються за правилами загального позовного провадження, \~судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, \~крім випадків, передбачених цим пунктом.

Результат розгляду: denied