Вид судочинства: civil
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03

Обставини справи:
Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ЛКП «Господар»про зобов»язання відповідача зарахувати позивачу суму 639,8 грн. як переплату за послуги по утриманню житла та прибудинкової території на майбутній період. В судовому засіданні позивач в обґрунтування позову пояснив, що вказані кошти були незаконно нараховані ЛКП «Господар», у зв’язку з проведенням розрахунку на підставі тарифу встановленого рішенням № 1032 виконкому Львівської міської ради від 30.09.2005 року, яке в подальшому було скасоване рішенням суду, що набрало законної сили. Таким чином, за період з жовтня 2005 року по березень 2008 року розрахунок «квартирної плати»повинен був здійснюватись на підставі тарифів, які були встановлені до цього рішенням № 484 виконкому Львівської міської ради від 06.06.2003 року з розрахунку усередненого розміру квартирної палати в сумі 0,30 грн. за утримання 1 кв.м. загальної площі. Виходячи з площі квартири - 52,9 кв.м. та періоду за який проводилося незаконне нарахування, просить зобов’язати ЛКП «Господар»зарахувати позивачу в майбутні платежі за послуги з утримання будинку та прибудинкової території незаконно отримані кошти в розмірі 639,8 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що після скасування встановлених тарифів рішенням № 1032 від 30.09.05р. не визначено механізму відповідних розрахунків та не передбачено в бюджеті загальної суми для повернення коштів. Крім цього, при розгляді господарським судом справи про визнання незаконним рішення № 1032, ЛКП «Господар»не брало участі та судовим рішенням на підприємство не покладено жодних обов’язків по здійсненні перерахунків. Також представник відповідача заявив, що позивач звернувся до суду за спливом трирічної позовної давності. Так, судове рішення щодо тарифів було офіційно оприлюднено 28.12.2006 року у виданні газети «Ратуша», тому з цього часу [PERSON] повинен був дізнатися про порушення його прав, однак звернувся до суду з позовом майже через п’ять років, пропустивши строк позовної давності та не навів жодних поважних причин для поновлення такого. На підставі викладеного просить відмовити в позові. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та є споживачем послуг по утриманню житла та прибудинкової території, за які зобов’язаний вносити плату. Будинок № 9 по вул. Піскова у м. Львові знаходиться на балансі ЛКП «Господар»та ним обслуговується і відповідно до вимог Закону «Про житлово-комунальні послуги»підприємство оплатно надає відповідні послуги з утримання будинків та прибудинкової території. В судовому засіданні також встановлено, що рішення виконкому Львівської міської ради № 1032 від 30.09.2005 року «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення м. Львова», на підставі якого з 15 жовтня 2005 року розраховано плату за послуги надані позивачу, було визнано незаконним постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року, тому розрахунок повинен був здійснюватися на підставі тарифів, які були встановлені до його прийняття, а саме розпорядження Голови Львівської обласної державної адміністрації № 455 від 20.05.2003р. (з додатком № 1) із змінами від 10.12.2004р. № 1017 та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 484 від 06.06.2003р. «Про плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла для населення у м. Львові» з додатками 1 і 2, згідно з якими було встановлено розмір квартирної плати на меншу суму, з врахуванням класу будинку, площі житла та відповідно до послуг, які надаються (а.с.11-22). Згідно рішення виконкому Львівської міської ради № 68 від 18.02.2008 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку»було встановлено інші тарифи для населення. Як вбачається з довідки ЛКП «Господар»(а.с.30) за період з 15 жовтня 2005 року по 18 березня 2008 року позивачу проводилося нарахування коштів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по тарифах встановлених рішенням № 1032, яке визнано незаконним в судовому порядку. Тому права позивача є порушеними. Натомість, поряд з наведеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з пропуском строку позовної давності. Даний позов прийнято судом до розгляду відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України –незалежно від спливу позовної давності. У відповідності до ч. 3 цієї ж статті ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні представник відповідача до винесення судового рішення у справі зробив заяву про те, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин. Згідно із ст. ст. 257, 261 ч.1 ЦК України для таких позовних вимог загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду, яким визнано незаконним рішення виконкому Львівської міської ради № 1032 від 30.09.2005 року «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для населення м. Львова», така набула законної сили з моменту оголошення, а саме з 11 грудня 2006 року. Вказане судове рішення офіційно оприлюднено 28 грудня 2006 року в газеті «Ратуша»(а.с.26), очевидно дана інформація була офіційно доведена до відома населення і в інших друкованих виданнях та через телебачення в грудні 2006 року. Таким чином, позивач безперечно з 28.12.2006 року міг довідатися про порушення його прав та протягом трьох років звернутися до суду з відповідним позовом. Однак, позов пред’явлено за спливом такого строку, а саме 12 квітня 2011 року. При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не подано клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності та в судовому засіданні не наведено жодних підстав для поновлення судом пропущеного строку з поважних причин. Так, покликання позивача на те, що йому не було відомо в грудні 2006 року і в подальшому про визнання незаконним рішення № 1032 не є підставою для поновлення строку, оскільки судове рішення по даному спору було офіційно оприлюднено 28.12.2006 року і [PERSON] міг довідатися про порушення його прав, чого ним не спростовано. Окрім цього, позивач звертався до ЛКП «Господар»15.01.2010 року із заявою про проведення перерахунку за послуги з утримання будинку та прибудинкової території вже достовірно знаючи про порушення його прав, натомість до суду звернувся з позовом більше як через рік. Відтак, при подачі позову та під час судового розгляду позивач не навів жодних поважних причин пропущення позовної давності для захисту його порушеного права. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконливого висновку, що позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. У відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в позові [PERSON] слід відмовити з підстави пропуску строку позовної давності.

Резолютивна частина:
Відмовити в позові [PERSON] до Львівського комунального підприємства «Господар»про зобов»язання до вчинення дій щодо зарахування коштів як переплату за майбутній період з послуг утримання житла та прибудинкової території - за пропуском строку позовної давності.

Результат: other