Вид судочинства: administrative
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу. Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача податкового боргу в сумі 299273,78 грн. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позову. Зокрема, зауважує, що не отримувала оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Також вказує на протиправність нарахування боргу у розмірі 65843,93 грн. Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній спростовує доводи відповідаючи. Так, зауважує, що повідомлення-рішення були належним чином надіслані відповідачці. Більше того зауважує, що у межах цієї справи встановлюється лише наявність/відсутність податкового боргу, а не підстави його виникнення. До суду надійшли заперечення, у яких відповідачка повторно вказує, що податковий борг нараховано неправомірно. Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив наступне. Відповідачка зареєстрована як фізична особа-підприємець з 23.12.2019 року. Суд встановив, що згідно картки особового рахунку платника податків за відповідачем рахується податкова заборгованість в сумі 299273,78 грн, яка складається з основних платежів - податку на нерухому майно. Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку та податковими деклараціями від 19.92.2023 року, 01.05.2023 року, податковими повідомленнями-рішення № 0884254-2410-0250-UA05120090000060589 від 26.12.2023 року, № 0884258-2410-0250-UA05120090000060589 від 26.12.2023 року, № 0887434-2410-0250-UA05120090000060589 від 29.12.2023 року, № 0206287-2410-0250-UA80000000000875983 від 09.04.2024 року, № 0206284-2410-0250-UA80000000000875983 від 09.04.2024 року, № 0884259-2410-0250-UA80000000000875983 від 26.12.2023 року, № 0153140-2410-0250-UA05120090000060589 від 04.04.2024 року, № 0206282-2410-0250-UA32080070000050759 від 09.04.2024 року. У зв`язку з самостійною несплатою відповідачкою податкового боргу, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Статтею 67 Конституції України на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом. Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення були надіслані рекомендованим листом-повідомленням на адресу позивачки, однак такі листи повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Принагідно суд зауважує, що стаття 42 ПК України передбачає умови, за дотримання яких кореспонденція від контролюючого органу до платника податків вважається належним чином надісланою, а саме: - якщо кореспонденцію надіслано за належною адресою платника податків, якою є його місцезнаходження та податкова адреса; - якщо поштове відправлення оформлено шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення. Абзацом 2 п.42.5 ст.42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Із урахуванням наведеного платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка визначена податковою адресою, та за якою контролюючий орган надсилає адресовану платнику податків кореспонденцію. Більше того, суд зауважує, що судом не встановлено, що податкові-повідомлення рішення оскаржуються відповідачкою. Суд наголошує, що предметом доказування у цій справі є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Суд наголошує, що у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 року у справі № 2340/4023/18, від 05.03.2020 року у справі № 804/8630/16, від 12.07.2022 року у справі № 160/7345/20 та інших. Розвиваючи вказане, суд зазначає, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості, суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування податкового боргу. Так, правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов. Суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Аналогічний правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду 15.06.2023 року у справі № 160/13436/22. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідачки щодо неправомірності нарахування податкового боргу. За змістом пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Позивач надіслав відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу форми "Ф" від 10.07.2024 року № 0013248-1307-0232 від 10.07.2024 року. Після надіслання податкової вимоги по дату звернення до суду з цим адміністративним позовом податковий борг відповідачкою в тому чи іншому розмірі існував безперервно. Тому відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, в додатковій податковій вимозі перед звернення до суду потреби не було. Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Враховуючи викладене, висновуючись на доктринальному конституційному обов`язку платника податків сплачувати податки і збори, встановленого статтею 67 Конституції України, не виконання обов`язку сплатити відповідачем як платником податку заявленого до стягнення грошового зобов`язання, позовні вимоги є обґрунтованими підлягають задоволенню.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ЄДРПОУ 44069150) до фізичної особи-підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення податкового боргу, задовольнити. Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] податковий борг у розмірі 299273,78 грн.

Результат: granted