Вид судочинства: criminal
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2018-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] будучи особою, щодо якого постановою Сокальського районного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із забороною виходити із будинку по місцю проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. окрім часу слідування на роботу чи з роботи; забороною перебувати у визначених місцях району (міста); забороною виїзду в особистих справах за межі району (міста). Також [PERSON] зобов"язано з`являтися на реєстрацію до поліції 4 рази на місяць. При звільненні 03.02.2017 року постанова суду про встановлення адміністративного\~ нагляду була оголошена [PERSON] начальником Сокальської виправної колонії № 47, ДДУ ПВП\~ України у Львівській області, що підтверджено його особистим підписом у довідці про оголошення особі, яка звільняється з місць позбавлення волі. 07.02.2017 року обвинуваченого [PERSON] було поставлено на профілактичний облік у Володимир-Волинському ВП ГУ НП у Волинській області, як особу, яка згідно рішення суду перебуває під адміністративним наглядом поліції та повторно оголошено постанову суду про встановлення адміністративного нагляду під особистий підпис. Однак з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушуючи заборону виїзду в особистих справах за межі району (міста), 01.10.2017 року він самовільно залишив місце проживання за адресою: [ADDRESS] , поїхав у м. Рівне працювати підсобним працівником на будівництва, та з 06.10.2017 року припинив з`являтися на реєстрації\~ до Володимир-Волинського ВП кожної п`ятниці в період з 09 год. по 10 год., а також був відсутнім під час перевірок за місцем проживання з 04.10.2017 року по 19.12.2017 року. Дії обвинуваченого [PERSON] кваліфіковано за ст. 395 КК України, як\~самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Під час досудового провадження між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури [PERSON] , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним [PERSON] за участю адвоката [PERSON] , 28 грудня 2017 року укладена угода про визнання [PERSON] винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України. Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості [PERSON] , беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. [PERSON] також погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у виді 2 (двох) місяців арешту. Прокурор [PERSON] у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому\~ [PERSON] \~узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання. Обвинувачений\~ [PERSON] \~у підготовчому судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання. Захисник [PERSON] також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили [PERSON] погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується [PERSON] , згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, його скоєнням завдана шкода лише державним інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим. Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив обвинуваченому процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, а також вичерпні підстави оскарження вироку суду. Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим. Суд також вважає, що відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також наявність обставин,\~ які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Речові докази відсутні. Судових витрат по справі не має. Запобіжний захід [PERSON] , на досудовому слідстві не обирався.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду від 28 грудня 2017 року, укладену між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури [PERSON] та обвинувачуваним [PERSON] про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України. Визнати винуватим [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.\~\~ Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги до Володимир-Волинського міського суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. \~ \~ \~ \~Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору. Головуючий \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~(підпис) Згідно з оригіналом. Суддя Володимир-Волинського міського суду\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] .

Результат: guilty