Вид судочинства: administrative
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся до Перечинського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати записи дійсними у трудовій книжці періодів роботи [PERSON] на посаді водія з 18.07.1991 по 01.01.1993 в Ужгородському кооперативі «Кур`єр» та з 22.01.1997 року по 01.09.1997 року у TOB Спільне Українсько-Словацьке підприємство «СКС-ЛТД» до страхового стажу - правомірними; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу [PERSON] періоди роботи на посаді водія з 18.07.1991 по 01.01.1993 в Ужгородському кооперативі «Кур`єр»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу [PERSON] періоди роботи на посаді водія з 22.01.1997 року по 01.09.1997 року у TOB Спільне Українсько-Словацьке підприємство «СКС-ЛТД». Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року дану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 провадження в даній адміністративній справі було відкрито. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2022 року він звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив всі необхідні документи. Однак відповідач безпідставно відмовився зараховувати до його страхового стажу періоди роботи в Ужгородському кооперативі «Кур`єр» та ТОВ Спільне Українсько-Словацьке підприємство «СКС-ЛТД», що підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці. Вважає, що вказані дії органу Пенсійного фонду порушують його право на отримання пенсії, а тому таке підлягає захисту в судовому порядку. 28 листопада 2022 року відповідач подав до суду відзив на позов №0700-0902-8/45276 від 25.11.2022, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного страхового стажу. Пояснив, що спірні періоди роботи не були зараховані до страхового стажу з огляду на те, що записи про такі були внесені до трудової книжки з порушенням вимог чинного законодавства. Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01 вересня 2022 року [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду поданих [PERSON] документів рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №071850003328 від 07.09.2022 у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Зокрема, до такого зараховано 26 років 4 місяці 11 днів. При цьому до страхового стажу не включено періоди роботи з 18.07.1991 по 01.01.1993 (оскільки запис внесено з порушенням ведення трудових книжок) та з 22.01.1997 по 01.09.1997 (з огляду на те, що дата прийняття та наказ дописано іншою ручкою). Не погоджуючись із зазначеними діями органу Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного. Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей. Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України. Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії). Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Так, [PERSON] народився [INFO] , а тому згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058 має право на пенсію після досягнення 60 років за наявності страхового стажу 29 років. Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058). Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції). Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. П. 2.9 Інструкції передбачено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Згідно п. 2.10 Інструкції у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі - Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача). Судом встановлено, що в трудовій книжці [PERSON] АТ [NUMBER] записи під №№17, 18 про період роботи в Ужгородському кооперативі «Кур`єр» з 18 липня 1991 року по 01 січня 1993 року перечеркнуті з відміткою, зробленою в графі 2 «Запись считать недействительной», завіреною підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства. Тобто таке виправлення не відповідає вимогам п. 2.10 Інструкції, що стало підставою відмови ГУ ПФУ в Закарпатській області зарахувати такий період роботи до страхового стажу позивача. Поряд з цим в трудовій книжці [PERSON] також наявні записи під №№17, 18 про прийняття 18 липня 1991 року на роботу в Ужгородський кооператив «Кур`єр» та звільнення з такої 01 січня 1993 року. Такі записи не були визнані роботодавцем недійсними, завірені печаткою підприємства та підписом голови кооперативу. Окрім того, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу [PERSON] період роботи з 22 січня 1997 року по 01 вересня 1997 року в ТОВ Спільне Українсько-Словацьке підприємство «СКС-ЛТД», ГУ ПФУ в Закарпатській області посилається на заповнення записів про дату та наказу на прийняття іншою, аніж основний текст ручкою. Оцінюючи правомірність такого рішення відповідача, суд враховує що норми чинного законодавства покладають саме на роботодавця обов`язок щодо повноти ведення обліку особового складу та заробітної плати працівників, за недотримання якого встановлена відповідальність. Тому суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Більше того, пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту. Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а. Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На думку суду, оскаржене рішення органу Пенсійного фонду є таким, що прийнято без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Окрім того, суд вважає, що відповідач, як орган Пенсійного фонду, у разі наявності сумнівів щодо певних періодів трудової діяльності не позбавлений права провести відповідну перевірку, чим в даному випадку не скористався. Натомість ГУ ПФУ в Закарпатській області відмовив [PERSON] у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу з формальних підстав. Тому, враховуючи підтвердження трудової діяльності позивача у вказані періоди належними доказами, суд вважає, що такі повинні бути зараховані до його страхового стажу при призначенні пенсії. Що стосується позовної вимоги про визнання дійсними записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, то така задоволенню не підлягає, оскільки вирішення вказаного питання, відповідно до ст. 245 КАС України, не відноситься до компетенції адміністративного суду. Хоча позивач не заявляє позовної вимоги про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №071850003328 від 07.09.2022, разом з тим його протиправність була встановлена судом за наслідками розгляду даної справи. Суд вважає, що таким рішенням порушено права позивача на пенсійне забезпечення, тому з врахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою належного та ефективного захисту прав [PERSON] суд вбачає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати таке. Окрім того, суд вважає, що для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути заяву [PERSON] з врахуванням висновків суду, зроблених за результатами розгляду даної адміністративної справи. Таким чином, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно задовольнити частково. Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Резолютивна частина:
1. Позов [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний код - [NUMBER] ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково. 2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №071850003328 від 07.09.2022. 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу [PERSON] періоди роботи з 18.07.1991 по 01.01.1993 в Ужгородському кооперативі «Кур`єр» та з 22.01.1997 по 01.09.1997 в TOB Спільне Українсько-Словацьке підприємство «СКС-ЛТД». 4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії за віком з урахування правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. 5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 6. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний код - [NUMBER] ) за рахунок бюджетних асигнувань 744,30 грн. (Сімсот сорок чотири гривні 30 коп.) судових витрат.

Результат: partial