Вид судочинства: civil
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
ТОВ «Вендор-Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2017 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-ОООО5, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 10 000,00 грн та зобов`язувався повернути наданий йому кредит у розмірі 22 881,95 грн, здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 572,05 грн відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 4,865% за кожні 7 днів та повернути кредитні кошти до 11 липня 2018 року. Позичальник свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 13 жовтня 2021 року складає 32 522,44 грн, з яких: 2 767,50 - заборгованість по тілу кредиту, 29 754,94 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 11 жовтня 2017 року по 13 жовтня 2021 року. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом, а тому просив стягнути з відповідача 32 522,44 грн заборгованості за кредитним договором та відшкодувати судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2021 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Вказана ухвала разом з копією позовної заяви з додатками отримана відповідачем 09 грудня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення по вручення поштового відправлення 21050 2233668 5, однак відповідач відзив на позов не надав, будь-які докази по справі чи інші клопотання від учасників справи на адресу суду не надійшли. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом установлено, що 04 жовтня 2017 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № ВН23-ОООО5, відповідно до якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 4,865 % за кожні 7 днів від суми наданого кредиту, кошти надаються з 04 жовтня 2017 року по 11 липня 2018 року (кінцевий термін повернення) (а.с. 5-6). Згідно п.п. 2.3 договору позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитодавця, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору та інші види отримання грошових коштів через відділення фінансових установ. Дата видачі фінансового кредиту є дата перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок або через платіжні системи позичальнику або фактичного отримання ним готівкових коштів в касі відділення кредитодавця. Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 04 жовтня 2017 року (а.с. 9). Відповідно до п.2.2 договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, позичальник зобов`язувався повернути в касу або на рахунок кредитора відповідно до «Графіку внесків за Договором», єдиним платежем, що становить суму менше 572,05 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та процентів за відповідний період. Відповідно до п.2.4.1 договору повернення отриманих кредитних коштів та нарахування процентів здійснюється позичальником у строк визначений п. 1.5 цього договору. Кредитні кошти надаються строком з 04 жовтня 2017 року по 11 липня 2018 року (п.1.5 договору). Згідно 2.5.2 договору при розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, визначена п. 1.5 договору, в розрахунковому періоді (місяці), а кількість днів у році приймається як 365 днів (366 днів для високосного року). Відповідач неналежно виконує умови кредитного договору та порушив умови договору щодо своєчасності погашення кредиту та процентів відповідно до графіку платежів. Як слідує із розрахунку заборгованості, за даними позивача, станом 13 жовтня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 32 522, 44 грн, з яких: 2 767,50 грн - заборгованість по тілу кредиту, 29 754,94 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 11 жовтня 2017 року по 13 жовтня 2021 року (а.с. 14). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним договором слідує, що з жовтня 2017 року відповідач, як отримував кредитні кошти, так і здійснював дії по їх погашенню. Однак останнє погашення кредиту відбулося не в повному обсязі в травні 2019 року, відсотків - в січні 2019 року. З огляду на те, що відповідачем порушенні умови договору, фактично отримані та використані [PERSON] кошти в повному обсязі в добровільному порядку ТОВ «Вендор-Фінанс» не повернуті, а кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів в розмірі 2 767,50 грн. Що стосується відсотків, то як слідує з розрахунку, заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути, становить 29 754,94 грн. При цьому ця сума визначена за період з жовтня 2017 року по жовтень 2021 року з розрахунку 4,865% за кожні 7 днів. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Слід звернути увагу, як вказувалося, сторони обумовили сплату процентів в розмірі 4,865% за кожні 7 днів, що слідує з договору про надання фінансового кредиту № ВН23-ОООО5 від 04 листопада 2017 року та графіку внесків за кредитним договором, який підписаний сторонами та дійсно містить умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами в погодженому розмірі в межах строку кредитування. При цьому умови договору не містять погоджених положень щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Однак, розрахунок заборгованості по процентам, наданого позивачем, проведений за період з жовтня 2017 року по жовтень 2021 року. В той же, як слідує з матеріалів справи, сторони погодили строк кредитування з 04 жовтня 2017 року по 11 липня 2018 року. Отже вимоги позивача про стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц. Так Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після закінчення строку кредитування позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитором повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. З огляду на наведене Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Що стосується розміру нарахованих відсотків в межах строку кредитування, то як слідує із умов договору №ВН23-ОООО5 про надання фінансового кредиту від 04 жовтня 2017 року та графіку внесків за кредитним договором проценти за користування кредитними коштами сплачуються в розмірі 4,865% за кожні 7 днів. Отже розмір річної процентної ставки становить 253,675% ( для не високосного року). Проценти річних за користування кредитними коштами розраховуються за формулою: ТК*253,675%*КДК/КДР, де: ТК - тіло кредиту, КДП - кількість днів користування кредитними коштами, КДР - кількість днів у році. З розрахунку заборгованості слідує, що станом на 30 червня 2020 року тіло кредиту становить 7594,68 грн, проценти - 8564,48 грн. За умовами договору нарахування процентів здійснюється з 04 жовтня 2017 року по 11 липня 2018 року (п.1.5 договору). Відповідно проценти річних за користування кредитними коштами за період з 01 липня 2018 року по 11 липня 2018 року складають: 7594,68*253,675%*11/365=580,61 грн. Відповідачем в липні, серпні, жовтні, грудні 2018 року та січні 2019 року сплачено відсотки в загальні сумі 8 722,82 грн ( 850,00+1900,00+1800,00+3500,00+672,82). Отже заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період з 04 жовтня 2017 року по 11 липня 2018 року, тобто в межах строку дії договору №ВН23-ОООО5 про надання фінансового кредиту від 04 жовтня 2017 року, складають 422,27 грн (8564,48+580,61-8722,82). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд звертає увагу також на норми ст. 1050 ЦК України якими передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже в даній справі кредитор має право на отримання гарантій неналежного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, однак таких вимог позивач не заявляв. З огляду на викладене вимоги про стягнення процентів підлягають задоволенню в розмірі 422,27 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 3 189,77 грн, з яких: 2 767,50 грн - заборгованість за тілом кредиту та 422,27 грн - відсотки за користування кредитними коштами, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 222,64 грн (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вендор-Фінанс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-ОООО5 від 04 жовтня 2017 року в розмірі 3 189,77 грн (три тисячі сто вісімдесят дев`ять 77 коп), з яких: 2 767,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 422,26 грн - відсотки за користування кредитними коштами. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 222,64 грн.

Результат: partial