Вид судочинства: commercial
Суддя: Колесник Р.М.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02

Обставини справи:
06.10.2017 ТОВ «Бізнес Центр Фармація» (продавець) та КП «Вишгородська центральна районна аптека № 23» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №\~ 06/10 (надалі - договір), відповідно до умов якого: - в порядку і на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати у власність покупцю визначені цим договором лікарські засоби, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та здійснити його оплату на умовах передбачених даним договором (п. 1.1.); - найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає передачі за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення визначаються в видаткових накладних на товар на кожну партію товару (п. 1.2.); - моментом передачі товару є момент (дата) підписання видаткової накладної уповноваженою особою покупця та проставляння відтиску печатки (п. 2.3.); - розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів з моменту передачі товару (п. 5.1.); - передача товару за кількістю та найменуванням здійснюється відповідно до видаткової накладної. По якості відповідно до сертифікату якості заводу-виробника та/або іншого документу, передбаченого чинним законодавством України (п. 6.1.). Так, на виконання укладеного сторонами договору в січні-лютому 2020 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар за видатковими накладними №\~ 583-ТОВ від 20.01.2020 на суму 68765,69 гривень, №\~ 908-ТОВ від 30.01.2020 на суму 24690,59 гривень, №\~ 909-ТОВ від 30.01.2020 на суму 6940 гривень, №\~ 910-ТОВ від 31.01.2020 на суму 1167,26 гривень, №\~ 1246-ТОВ від 10.02.2020 на суму 31262,76 гривень, №\~ 1454-ТОВ від 18.02.2020 на суму 20290,20 гривень, №\~ 1668-ТОВ від 28.02.2020 на суму 27665,19 гривень, а всього товару на суму 180781,69 гривень. Позивач стверджує, що відповідач всупереч умовам договору взяте на себе зобов`язання по оплаті поставленого та прийнятого товару виконав лише частково у розмірі 54309,65 гривень, що стало підставою для звернення позивача до суду із розглядуваним позовом із вимогою про стягнення з відповідача боргу в розмірі 126472,04 гривень, а також пені, штрафу, 10% річних та інфляційних втрат. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України\~ та\~ ст. 179 Господарського кодексу України\~ цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до ст. ст.\~ 525,\~ 526 Цивільного кодексу України\~ одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ ст. 629 Цивільного кодексу України\~ договір є обов`язковим для виконання сторонами. Укладений договір за своїм змістом є договором купівлі-продажу та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором. Відповідно до ч. 1\~ ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються\~ Цивільним кодексом України\~ з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно зі\~ ст. 655 Цивільного кодексу України\~ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1\~ ст. 692 цього ж Кодексу\~ передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частиною 1\~ ст. 530 Цивільного кодексу України\~ закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ ст. 610 Цивільного кодексу України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ ст. 612 Цивільного кодексу України\~ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено судом пунктом 5.1. договору сторони передбачили, що покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 30 календарних днів з моменту передачі товару. З огляду на дату складання видаткових накладних, долучених позивачем до матеріалів справи, строк оплати отриманого відповідачем товару є таким, що настав. Однак, як стверджує позивач, відповідач здійснив оплату отриманого товару лише частково, а саме у розмірі 54309,65 гривень, доказів сплати решти суми заборгованості матеріали справи не містять. Відповідно до\~ ст. 610 Цивільного кодексу України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ ст. 612 Цивільного кодексу України\~ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалася, доводи позивача про наявність у нього заборгованості не спростував, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за отриманий товар не надав, заперечень щодо факту отримання товару не висловив, доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо кількості, якості та вартості товару або накладних на повернення товару також не надано. Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 126472,04 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення. Щодо вимог про стягнення пені, штрафу, 10% річних та інфляційних втрат. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 9579,95 гривень пені, розрахованої за загальний період з лютого 2020 року по вересень 2020 року, 54233,91 гривень штрафу, 19584,27 гривень 10% річних, розрахованих за загальний період з 19.02.2020 по 27.09.2021, 14332,26 гривень інфляційних втрат, розрахованих за загальний період з 19.02.2020 по 27.09.2021. Судом встановлено, що пунктом 7.1 договору сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення за кожен день прострочення та, окрім того, при простроченні оплати поставленого товару на двадцять календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 30% від вартості поставленого та неоплаченого товару. Вказаний пункт договору узгоджується з положеннями\~ ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», за змістом якого платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до вимог\~ ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з приписами\~ ст. 611 Цивільного кодексу України\~ у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1\~ ст. 230 Господарського кодексу України\~ визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Відповідно до\~ ст. 253 Цивільного кодексу України\~ перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до ч. 6\~ ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч. 2\~ ст. 625 Цивільного кодексу України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. При цьому, п. 7.2. договору сторони визначили, що покупець сплачує продавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також десяти процентів річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, штрафу, 10% річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останній здійснено арифметично вірно, та у відповідності до умов договору, обставин справи та вимог закону, тож вимоги позивача про стягнення з відповідача 9579,95 гривень пені, 19584,27 гривень 10% річних та 14332,26 гривень інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі. Відповідач в перебігу розгляду справи контррозрахунок заявлених позивачем до стягнення пені, 10% річних та інфляційних втрат не надав, доводи позивача в цій частині не спростував. Що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 54233,91 гривень, суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог. Пункт 7.1. договору передбачає право продавця нарахувати штраф у розмірі 30% від вартості поставленого та неоплаченого товару. Втім, товар за накладною № 583-ТОВ від 20.01.2020 на суму 68765,69 гривень, як стверджує сам позивач, оплачений у розмірі 54309,65 гривень. При цьому позивач не надав суду доказів коли саме такий товар в цій частині був оплачений та нарахував 30% штрафу не на суму залишку заборгованості за товар поставлений за цією накладною, який становить 14456,04 гривень, а на всю суму за накладною. З огляду на це, суд вважає, що штраф може бути застосований саме по відношенню до неоплаченої частини вартості поставленого товару, а тому належною до задоволення сума штрафу за накладною № 583-ТОВ від 20.01.2020 є 4336,81 гривень, та становить 30% від суми боргу, яка становить 14456,04 гривень. Відповідно, загальна сума штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 37941,01 гривень, відповідно, позовні вимоги, в цій частині, підлягають частковому задоволенню. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України\~ встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ ст. 74 Господарського процесуального кодексу України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. А саме суд приймає рішення про стягнення з комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека № 23» на користь ТОВ «Бізнес Центр Фармація» 126472,04 гривень основного боргу, 9579,95 гривень пені, 37941,01 гривень штрафу, 19584,27 гривень 10% річних та 14332,26 гривень інфляційних втрат. Згідно приписів п. 2 ч. 1\~ ст. 129 Господарського процесуального кодексу України\~ судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 3118,65 гривень.

Резолютивна частина:
1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Фармація» задовольнити частково. 2. Стягнути з комунального підприємства «Вишгородська центральна районна аптека №\~ 23» (07302, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 6, код: 01977760) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Фармація» (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 18, код: 30177378) 126472,04 гривень основного боргу, 9579,95 гривень пені, 37941,01 гривень штрафу, 19584,27 гривень 10% річних, 14332,26 гривень інфляційних втрат та 3118,65 гривень судового збору. 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено та підписано 12.01.2022. Суддя \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Р.М. Колесник

Результат: partial