Вид судочинства: commercial
Суддя: Карабань Я.А.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02

Обставини справи:
22.01.2020 між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) укладено договір №22/01/20/ФД про надання поворотної фінансової допомоги (позики) (надалі - договір), за умовами п.1.1. якого позикодавець надає позичальнику фінансову допомогу (позику), а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Поворотна фінансова допомога - сума грошових коштів у національній валюті України, передана платнику податку в користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Поворотна фінансова допомога має бути повернена позичником позикодавцю в повному обсязі і вона не є доходом позичальника (п.п.1.2., 1.3. договору). Відповідно до п.2.1., 2.2. поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 750 000, 00 грн без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається позикодавцем не пізніше 10 робочих днів з дати підписання даного договору. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не нараховується. Поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але на строк не більше ніж один рік. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця (п.2.4., 3.1. договору). Позикодавець має право вимагати достроково повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмо попередивши про це позичальника за 15 робочих днів (п.7.1. договору). Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до моменту повернення поворотної фінансової допомоги (позики). Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством (п.8.1. договору). На виконання умов договору 22.01.2020 позивачем перераховано відповідачу 750 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2411 від 22.01.2020. 14.09.2020 листом за №14/09/20 позивач звернувся до відповідача про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги (позики) наданої на підставі договору в сумі 750 00, 00 грн протягом 15 робочих днів. Зазначений лист отриманий відповідачем 17.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням почти за №0214019933757. Вказані обставини визнаються обома сторонами та відповідно до ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України доказуванню не підлягають. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідачем у зазначений в листі строк суму грошових коштів повернуто не було, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даними позовом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із п.14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1 і 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За приписами ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача поворотної фінансової допомоги (відповідно до призначення платежу наявного в матеріалах справи платіжного доручення) на загальну суму 750 000, 00 грн. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Розкриваючи зміст засад свободи договору у статтях 6 і 627 Цивільного кодексу України, положення вказаних статей визначають, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів і погодженні умов договору. Сторонами в пунктах 2.4., 3.1., 7.1. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але на строк не більше ніж один рік. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця. Позикодавець має право вимагати достроково повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмо попередивши про це позичальника за 15 робочих днів. Як установлено судом вище 14.09.2020 позивач звернувся до відповідача з листом за №14/09/20 про дострокове повернення наданої позики, вказаний лист отримано відповідачем 17.09.2020. Отже відповідач мав повернути позивачу отримані грошові кошти за договором до 08.10.2020. Доказів оплати зазначеної заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання. Отже, оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем відповідачу поворотної фінансової допомоги в розмірі 750 000,00 грн та неповернення її останнім всупереч умов укладеного між сторонами договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 750 000, 00 грн боргу. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛЕКС» (02088, місто Київ, вулиця Інженерна, будинок 1Б, офіс 2, ідентифікаційний код 41674918) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОС ЛАЙН» ( 02140, місто Київ, вулиця Вишняківська, будинок 3, ідентифікаційний код 39459829) 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. боргу та судовий збір у розмірі 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. Видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України. Повний текст складено та підписано 12.01.2021. Суддя Я.А.Карабань

Результат: granted