Вид судочинства: commercial
Суддя: Васильєв Олег Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
25.12.15р. між ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» (виконавець) та ТОВ «Укрметалургтранс» (замовник) укладено договір про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15161/НЮ від 25.12.15 р. У травні 2019 р. АТ «Українська залізниця» здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача. Між позивачем та відповідачем було укладено договори перевезення у вигляді залізничних накладних №33346727 та №44472835, відповідно до яких вантажні вагони №95777124 та №95777751 прямували порожніми під завантаження до пункту призначення. (а.с.30, 36) Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантаж), який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Прямуючи до пункту призначення зі станції відправлення до станції призначення у період знаходження вагонів на відповідальності відповідача вагони були пошкоджені та відчеплені із значенням причини відчеплення - розукомплектація деталей, про що були складені відповідно акти, акти загальної форми ГУ-23 та повідомлення про ремонт форми ВУ-23М. (а.с.31-32, 37-38). За твердженням позивача , внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів позивач був змушений передати структурному підрозділу експлуатаційного вагонного депо регіональної філії відповідача аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки дані вагони використовуються у господарській діяльності позивача. Так у відповідності до повідомлень форми ВУ-36М вагони були прийняті структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ «Українська залізниця» для проведення ремонту та технічного огляду. (а.с.33-34, 39-40). У відповідності до повідомлень : проведення ремонтних робіт на структурному підрозділі експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ «Українська залізниця» ( ремонт вантажних вагонів) було завершено та по факту виконання поточного ремонту вагонів було складено акт встановлення та акт виконаних робіт на загальну суму по спірним вагонам (№95777124 та №95777751) в розмірі 56 600 грн. (а.с.32, 35, 38, 41). Після проведення ремонту позивач прийняв на підставі актів виконаних робіт та оплатив поточний ремонт вагонів, загальна вартість якого склала 56 600, 00 грн. Одночасно судом встановлено, що роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводились ТОВ «Ремвагонторг» згідно умов договору про надання послуг № 07у/14 від 19.02.2014р., укладеного між позивачем та останнім. (а.с. 25-28). Таким чином, за весь час, коли вагони позивача знаходились на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебували у володінні відповідача, внаслідок незабезпечення відповідачем схоронності ( збереження ) майна (вагонів) при перевезенні відповідачем позивачу було завдано збитків, у зв`язку з чим, позивач звернувся з позовом до суду. Згідно із статтею 8 Статуту залізниць України (далі - Статут) перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам. За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона. Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14). Відповідно до пункту 20 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України. Згідно з абзацом другим статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди. Відповідно до пункту 22 Правил №113 сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил. Згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності. Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді не отриманого доходу, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, для вирішення питання щодо покладення збитків на відповідача необхідно встановити наявність всіх елементів цивільного правопорушення. Оскільки позивачем документально підтверджено понесені ним збитки у сумі 67 920, 00 грн., з урахуванням ПДВ (в матеріалах справи наявні відповідні копії актів загальної форми ГУ-23 та повідомлення про ремонт форми ВУ-23М, акти встановлення та акти виконаних ремонтних робіт спірних вагонів) , відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з вини відповідача, враховуючи обов`язок ПАТ «Укрзалізниця» забезпечувати схоронність вагонів, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача. Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, ніж доводи відповідача в їх спростування, в підтвердження яких останній не подав суду жодного доказу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Одночасно заперечення відповідача спростовуються наданими позивачем доказами ( в т.ч. актами загальної форми ГУ-23). На підставі вищевикладеного,

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 2. Стягнути з відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; код ЄДРПОУ 40081237) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс» (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану 1, кімн.546; код ЄДРПОУ 30095793): 67 920, 00 грн. - збитків та 1921, 00 грн. - витрат на сплату судового збору . Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності. Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 08.01.2020р. Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення . Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції . Суддя Васильєв О.Ю.

Результат: granted