Вид судочинства: commercial
Суддя: Щавинська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Історія справи. 1. Короткий зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком". 30.10.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестком" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Лисицького Костянтина Юрійовича, в якій просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 165 807,86 грн, а також судові витрати. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3107/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України. Ухвала суду від 04.11.2020р. була надіслана позивачу на вказану у позовній заяві адресу та отримана останнім, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с.126). Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.117-119). Надіслана на адресу відповідача ухвала про відкриття провадження у справі від 04.11.2020р. була повернута поштовою установою 17.11.2020р. з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою і повернута поштою у зв`язку з відсутністю адресата, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду. При цьому, про розгляд справи судом відповідача також було повідомлено шляхом здійснення телефонограми. Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило. Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами. 31.12.2020р. до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 154 087,86 грн у зв`язку із частковою сплатою відповідачем суми боргу. При цьому, у вказаній заяві позивачем зазначено, що суму у розмірі 11 720 грн відповідачем будо сплачено двома платежами 20.08.2020р. та 27.08.2020р. Розглянувши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд враховує положення ст. 46 ГПК України, відповідно до п.2 ч.2 якої позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому положеннями ч.3 ст. 252 ГПК України встановлено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За таких обставин, оскільки заява про зменшення позовних вимог подана з пропуском строку, визначеного положеннями ст. 46 ГПК України, без клопотання про його поновлення, судом розглядаються позовні вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням доказів, доданих до заяви про зменшення розміру позовних вимог. Згідно положень ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. 3. Позиція учасників справи. 3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком". 27.06.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестком" та Фізичною особою-підприємцем Лисицьким Костянтином Юрійовичем укладено договір поставки №270618-002, на виконання умов якого позивачем було поставлено відповідачу товар. В порушення прийнятих на себе зобов`язань відповідачем отриманий товар було оплачено лише частково. Згідно складеного між сторонами акту звірки взаємних розрахунків №б/н від 01.06.2020р. у ФОП Лисицького К.Ю. існує заборгованість у розмірі 169 469,86 грн. Враховуючи повернення відповідачем частини товару, часткову оплату поставленого товару, в тому числі платіж на суму 3 662 грн від 28.07.2020р., станом на день подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість у розмірі 165 807,86 грн. Крім того 20.08.2020р. та 27.08.2020р. відповідачем також було здійснено платежі на суму 7 880 грн та 3 840 грн, у зв`язку з чим позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестком" зверталось до відповідача з претензією щодо оплати боргу, яка залишилась без відповіді та задоволення. Позовні вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 265 ГК України, ст.ст. 525-526, 530, 625,692 ЦК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом. 27.06.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестком" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Лисицьким Костянтином Юрійовичем (покупець) укладено договір поставки №270618-002 (а.с.9-14), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 1.2. договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією, яка укладається одночасно з укладанням цього договору і після укладання сторонами є невід`ємним додатком до цього договору. Кількість товару, яка підлягає поставці за цим договором, встановлюється в одиницях вимірювання та/або у грошовому виразі. Загальна кількість товару та асортимент (номенклатура), що вказана у Специфікації є попередньою та не зобов`язує покупця, викупити саме таку кількість товару (п.1.3. договору). Відповідно до п.п.2.1., 2.4. договору поставка товарів здійснюється на умовах EXW (Інкотермс 2000 р.), місце поставки - склад постачальника, розташований у м. Одеса. Право власності на поставлені товари переходить до покупця в момент отримання товару від постачальника (перевізника) за накладною (транспортним документом). За умовами п. 3.2. договору постачальник зобов`язується поставити товар не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту погодження сторонами замовлення. У випадку поставки товару на умовах СРТ Постачальник зобов`язується поставити товар у строк зазначений у погодженому замовленні, при цьому поставка партії товару буде вважатись виконаною постачальником в момент передачі партії товару перевізнику (першому перевізнику в разі змішаного перевезення). Постачальник має право на здійснення дострокової поставки Товару за згодою на це Покупця. Найменування, ціна за одиницю товару та кількість товару, що входить у партію поставки, визначаються у накладних на Товар. Дата, вказана у накладній про прийняття товару Покупцем, є датою поставки товару Постачальником та фактичним виконанням Замовлення (п.3.3. договору). Згідно п. 3.4. договору, якщо сторонами не обумовлено інше місце поставки, товар приймається за кількістю та якістю представником (представниками) покупця, належним чином уповноваженими відповідно до чинного законодавства, на складі постачальника на підставі товаросупровідних документів, які підтверджують кількість, комплектність, номенклатуру та асортимент товару. При отриманні товару покупець, в присутності представника постачальника, перевіряє кількість товару, збереження упаковки, наявність зовнішніх дефектів та правильність оформлення товарних документів. У випадку виявлення будь-яких недоліків Покупець складає акт у порядку, обумовленому в пункті 4.2 цього договору. Відповідно до п. 7.1. договору покупець повинен сплатити поставлений товар, крім мобільних телефонів та смартфонів, не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару постачальником, за мобільні телефони та смартфони - не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки товару постачальником. Оплата, за згодою сторін, може бути здійснена шляхом 100% попередньої оплати або часткової попередньої оплати. Пунктом 7.3. договору сторони погодили, що оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору, а у випадку передоплати у порядку, передбаченому п. 7.8. даного Договору. При здійсненні платежу покупець обов`язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору, номер та дату видатково-прибуткової накладної (товарно-транспортної накладної), за якою партія товару постачалася. У разі наявності заборгованості покупця за поставлений йому постачальником товар, кошти, що надходять на рахунок постачальника, зараховуються на погашення такої заборгованості по мірі утворення останньої і не є попередньою оплатою за здійснення поставок наступних партій товару (п.7.5. договору). Розмір поставленого Покупцю за цим договором товару і не оплаченого ним не може перевищувати суму 300 000 (триста тисяч грн. 00 коп.) грн. з врахуванням ПДВ (п.7.6. договору). За умовами п. 11.1. договору договір поставки вступає в дію з дати його укладання (підписання) та скріплення печатками і діє протягом одного року, а у частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання. Дата підписання зазначена на 1 сторінці у верхньому лівому куті даного Договору. 27.06.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестком" та Фізичною особою-підприємцем Лисицьким Костянтином Юрійовичем було складено та підписано специфікацію (а.с.150), якою сторонами було погоджено асортимент, який є попереднім, та остаточно узгоджується у накладній на поставку товару, а також визначено, що загальна кількість товару, що поставляється визначається у грошовому виразі та дорівнює 1 500 000 грн і є попередньою. У підтвердження поставки товару позивачем до матеріалів справи залучено акт звірки взаєморозрахунків (а.с.19-20), згідно якого станом на 01.06.2020р. заборгованість ФОП Лисицького К.Ю. становить 169 469,86 грн, а також накладні, по яким, згідно пояснень позивача, у відповідача виникла заборгованість (а.с.21-42). У підтвердження часткової оплати позивачем до матеріалів справи залучено виписки по рахунках (а.с.43-82), а також накладні на повернення товару (а.с.83-96). Крім того, позивачем також залучено до матеріалів справи претензію відповідача про відшкодування вартості ремонтонепридатної техніки на суму 269,80 грн (а.с.97). Дослідивши надані позивачем виписки по рахунках, а також акт звірки взаєморозрахунків, суд зазначає, що останній не відображає проплату на суму 3662 грн від 27.07.2020р. Дана обставина позивачем жодним чином не заперечується, більш того, саме з урахуванням такої оплати позивачем і було заявлено до стягнення суму у розмірі 165 807,86 грн. В подальшому, у підтвердження часткової оплати заборгованості, сума якої сторонами була погоджена в акті звірки взаєморозрахунків, позивачем до суду подано виписки по рахункам, які свідчать про здійснення ФОП Лисицьким К.Ю. 20.08.2020р. та 27.08.2020р. платежів на суму 7 880 грн та 3 840 грн. Дослідивши надані позивачем докази, суд зауважує, що платежі на суму 11 720 грн були здійснені відповідачем до моменту подачі позовної заяви. Доказів оплати заборгованості у сумі 154 087,86 грн матеріали справи не містять. 5. Позиція суду. Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Надаючи правову оцінку склавшимся між сторонами договірним правовідносинам суд зазначає, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір поставки є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначив про наявність у відповідача заборгованості у сумі 165 807,86 грн. Водночас, дослідивши подані позивачем докази, в тому числі докази надані ним в обґрунтування заяви про зменшення позовних вимог, суд, з урахуванням змісту пункту 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", враховуючи, що станом на момент звернення позивача до суду предмет спору в частині стягнення суми у розмірі 11 720 грн був відсутній, що є підставою для відмови у позові в цій частині, а доказів сплати боргу в іншій частині матеріали справи не містять, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ФОП Лисицького К.Ю. заборгованості у сумі 154 087,86 грн. Стосовно питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, у разі відмови у позові такі витрати, згідно з ч.4 ст.129 ГПК України покладаються на позивача. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з позовної заяви, позивач, заявляючи вимоги про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, зазначив, що такі витрати склали 13 500 грн. Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. У підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано суду договір про надання правничої (правової) допомоги № I-80/11-09/20 від 11.09.2020р. (а.с.102-105), укладений між Адвокатським об`єднанням "Сол" та ТОВ "Інвестком", додаткову угоду №1 від 11.09.2020р. до договору надання правничої (правової) допомоги № I-80/11-09/20 (а.с.106), а також платіжне доручення №47082 від 15.09.2020р. на суму 13 500 грн. Із змісту додаткової угоди вбачається, що позивачем було доручено, а об`єднанням було взято на себе зобов`язання надавати клієнту наступну правничу (правову) допомогу: здійснення правового аналізу матеріалів, наданих клієнтом, щодо наявності правових підстав звернення в інтересах клієнта з позовом до ФОП Лисицького К.Ю. про стягнення боргу у сумі 165807,86 грн за договором поставки №270618-002 від 27.06.2018р., формування правової позиції захисту інтересів клієнта, збір доказів, складання та подання до Господарського суду Одеської області позову до ФОП Лисицького К.Ю. про стягнення боргу у сумі 165 807,86 грн, представляти інтереси клієнта у Господарському суді Одеської області у справі за позовом ФОП Лисицького К.Ю. про стягнення боргу у сумі 165 807,86 грн (п.1.2-1.4. додаткової угоди). Відповідно до п. 1.5. договору обов`язки об`єднання, передбачені в п.п.1.2. - 1.4. цієї додаткової угоди, виконуються об`єднанням окремо по кожному пункту та вважаються виконаними у повному обсязі з дня завершення розгляду справи Господарським судом Одеської області. Згідно п. 1.6. додаткової угоди у відповідності до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що розмір винагороди (гонорару) за надання об`єднанням правничої (правової) допомоги, передбаченої п.п.1.2.-1.4. додаткової угоди, становить 13 500 грн. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Відповідні висновки сформульовані Європейським судом з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", можуть бути використані судом в якості джерела права (п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., тощо). Враховуючи вищенаведені обставини, суд зазначає про доведеність позивачем факту понесених ним витрат на послуги адвоката у розмірі 13 500 грн. Водночас, суд, розподіляючи судові витрати, враховує, що розгляд судом справи здійснювався без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, тобто без проведення судового засідання, що свідчить про те, що роботи, визначені п.1.4. додаткової угоди, виконані не були. Крім того, суд також враховує, що за змістом п. 3 ч. 4 ст.129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно. За таких обставин, оцінивши правомірність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком" щодо покладання на відповідача обов`язку відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу, виходячи із загальних принципів справедливості та верховенства права, з огляду також на часткову відмову у позові, з урахуванням п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд вважає за доцільне та правомірне покласти на відповідача витрати на правову допомогу у сумі 7 000 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, також покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лисицького Костянтина Юрійовича ( [ADDRESS] , ід. код [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком" (04119, м. Київ, вул. Дорогожицька, 1, код ЄДРПОУ 31901655) заборгованість у сумі 154 087 /сто п`ятдесят чотири тисячі вісімдесят сім/ грн 86 коп., судовий збір у сумі 2 311 /дві тисячі триста одинадцять/ грн 32 коп., витрати на правову допомогу у сумі 7 000 /сім тисяч/ грн. 3. В задоволенні решти позову відмовити.

Результат: partial