Вид судочинства: commercial
Суддя: Татарчук Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
09.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" (далі - позикодавець) та Фізичною особою-підприємцем Володкевич Анастасією Віталіївною (далі - позичальник, відповідач) укладено договір позики №6846 (далі - договір). Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор d59043, на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті (а.с. 8 том 1). Відповідно до пункту 2.1 договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику) на умовах повернення, строковості та оплачуваності, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Тип позики: довгострокова (пункт 2.2.1 договору). Приписами пункту 2.2.3 договору встановлено, що сума позики: 10000,00грн. Відповідно до пункту 2.2.4 договору строк позики: загальний строк - до "08" травня 2024 року (60 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених графіком обов`язкових платежів, що є невід`ємною частиною цього договору. Дата надання позики: "09" березня 2024 року (пункт 2.2.5 договору). Пунктом 2.2.6 договору визначено, що дата повернення позики: "08" травня 2024 року. За умовами пункту 2.3 договору передбачено процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики, зокрема: - акційна процентна ставка, фіксована: 0.80000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до пункту 3.1.1 цього договору (пункт 2.3.1 договору); - базова процентна ставка, фіксована: 0.80000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до пункту 3.1.2. цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної додаткової угоди, укладеної Сторонами цього Договору (пункт 2.3.2 договору); - основна процентна ставка, фіксована: 1.50000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено розділом 3 цього договору (пункт 2.3.3 договору). Згідно з пунктом 2.4 договору позика надається позичальнику в національній валюті України - гривні, протягом 3-х банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника, зареєстрований позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті та вказаний у розділі 9 цього договору. Пунктом 3.1 договору сторони погодили умови нарахування процентів протягом першого розрахункового періоду, а саме: - у разі наявності акційних пропозицій проценти за користування позикою нараховуються за акційною процентною ставкою. Позичальник має право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою, у разі повернення позики протягом строку, визначеного цим договором. Також позичальнику надається право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою, у межах 3-денного строку після спливу першого розрахункового періоду. У разі недотримання цієї умови, проценти за користування позикою за кожен день першого розрахункового періоду нараховуються за базовою процентною ставкою. Відповідне перерахування процентів здійснюється на 4-й день після спливу строку першого розрахункового періоду (пункт 3.1.1 договору); - у разі відсутності акційних пропозицій (акційна процентна ставка відповідає базовій процентній ставці), а також при укладенні додаткової угоди щодо продовження строку позики, проценти за користування позикою нараховуються на суму позики за базовою процентною ставкою. Застосування акційної процентної ставки є правом, а не обов`язком Товариства. У разі відсутності акційних пропозицій значення акційної ставки відповідає значенню базової процентної ставки (пункт 3.1.2 договору). За змістом пункту 3.2 договору після спливу першого розрахункового періоду у межах всього подальшого строку позики проценти за користування позикою нараховуються на залишок суми від позики за основною процентною ставкою в розмірі, визначеному пунктом 2.3.3 цього договору, за кожен день користування позикою в межах строку позики. Як визначено у пункті 3.3 договору, першим днем користування позикою вважається день надання позики. Першим днем користування в межах додаткової угоди щодо продовження строку позики є день її укладення. До періоду розрахунку процентів за користування позикою враховується день надання позики та не враховується останній день першого розрахункового періоду. Зобов`язання позичальника щодо сплати заборгованості вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця (пункт 3.6 договору). Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором позикодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу позикодавця сплатити проценти на прострочену позику: в розмірі 12.00% від суми позики на 4-й день такого невиконання або неналежного виконання (пункт 6.1.1 договору); та в розмірі 3.00% від суми позики починаючи з 5-го дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (пункт 6.1.2 договору). Відповідно до пункту 8.6 договору припинення дії договору настає внаслідок повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Сплив строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань. Договір підписаний сторонами одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", без зауважень та заперечень до нього. Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку. Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір позики №6846 від 09.03.2024 був чинним протягом відповідного періоду. Відповідно до умов договору сторони підписали додаток №1 до договору. Пунктом 1 додатку №1 визначено основні параметри позики: Сума позики: 10000,00грн. Строк позики: до "08" травня 2024 року (60 днів): 1-ий розрахунковий період - до "08" квітня 2024 року (30 днів), 2-ий розрахунковий період - до "08" травня 2024 року (30 днів). Дата надання позики: "09" березня 2024 року. Дата повернення позики: "08" травня 2024 року. За умовами пункту 2 додатку №1 сторони погодили процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: Розрахунковий період 1 (30 днів): Акційна процентна ставка: 0.80000% на день (за наявності акційних пропозицій); Базова процентна ставка: 0.80000% на день. Розрахунковий період 2 (30 днів): Основна процентна ставка, фіксована: 1.50000% на день. У пункті 3 Додатку №1 визначено графік обов`язкових платежів за договором, а саме: 08.04.2024 - 5000,00грн погашення суми позики, 2400,00грн погашення процентів; 08.05.2024 - 5000,00грн погашення суми позики, 2250,00грн погашення процентів. Як зазначає позивач, на виконання умов договору позичальник перерахував на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 10000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №137 від 09.03.2024, в призначенні платежу якої зазначено: "Надання позики згідно з договором №6846 від 2024-023-09, без ПДВ" (а.с. 14 том 1). 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" (далі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - фактор, позивач) був укладений договір факторингу №25-09/2024 (далі - договір №25-09/2024). За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 договору №25-09/2024). Приписами пункту 1.2 договору №25-09/2024 встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку №4 до цього договору, на підставі акта прийому-передачі інформації згідно з реєстром боржників в електронному вигляді (додаток №5). Відповідно до пункту 1.5 договору №25-09/2024 права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акта прийому-передачі реєстру боржників (додаток №2). Згідно з пунктом 3.1 договору №25-09/2024 загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до нього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу в день підписання акта прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта: [NUMBER] в Акціонерному товаристві "БТА БАНК", МФО 321723 (пункт 3.2 договору №25-09/2024). За умовами пункту 3.4 договору №25-09/2024 моментом виконання фактором, грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в пункті 3.2 договору. Пунктом 9.2 договору №25-09/2024 встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками сторін. Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього. Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку. Як вбачається з акта приймання-передачі реєстру боржників №1 від 25.09.2024 за договором факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №1 від 25.09.2024, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості (а.с. 23 том 1). Згідно з витягом з реєстру боржників від 25.09.2024 до договору факторингу № 25-09/2024 від 25.09.2024, первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржника Володкевич Анастасії Віталіївни за договором № 6846 від 09.03.2024 (а.с. 22 том 1). Відповідно до платіжної інструкції №5914 від 25.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (новий кредитор) сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" (первісний кредитор) 131028,70грн за придбання права вимоги за договором факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024 (а.с. 24 том 1) . З метою досудового врегулювання спору, позивач 18.10.2024 року надіслав відповідачу досудову вимогу №Х5042 від 18.10.2024 щодо сплати 21700,00грн заборгованості, що підтверджується службовим чеком та списком розсилки рекомендованих листів (а.с. 26-29 том 1). Проте станом на дату звернення позивача до суду, відповіді на вимогу відповідач не надав, борг не сплатив. Позивач зазначає, що відповідачем, не виконано умов договору позики №6846 від 09.03.2024 щодо своєчасного погашення заборгованості за позикою та процентами, у зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості складає 21700,00грн, з яких: 10000,00грн - заборгованість за позикою, 11700,00грн - заборгованість за відсотками, що і є причиною виникнення спору. Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу та процентів за користування позикою. Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору позики, строк користування позикою, строк повернення позики, наявність прострочень та підстав для стягнення заборгованості та процентів за користування позикою. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частина друга статті 205 Цивільного кодексу України). Закон України "Про електронну комерцію" регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору. Так, відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За приписом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною одинадцятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: - умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; - найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; - гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; - порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалось судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор d59043, на номер телефону 380683730336, який зазначено позичальником у своїй анкеті (а.с. 8 том 1). Разом з цим позивач надав копію платіжної інструкції №137 від 09.03.2024, відповідно до якої позикодавцем було перераховано на рахунок відповідача кошти в сумі 10000,00грн (а.с. 14 том 1). Наведені обставини підтверджують укладання між сторонами договору позики, виконання позивачем свого зобов`язання щодо надання коштів у сумі 10000,00грн. Згідно з частиною першою статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина перша статті 1046 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). Щодо заміни кредитора суд зазначає наступне. 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу № 25-09/2024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" право грошової вимоги до боржників за укладеними договорами, у т.ч. за договором позики №6846 від 09.03.2024, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" та фізичною особою-підприємцем Володкевич Анастасією Віталіївною. За приписами статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язані може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як зазначається в статті 521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. Відповідно до статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За умовами частин першою, другою статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до договору факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024, сторони дійшли згоди про заміну кредитора у зобов`язанні, яким, за наслідком укладення договору факторингу, став позивач. Згідно з частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на зміст зобов`язання, після підписання договору про відступлення права вимоги, що підтверджує факт відсутності заперечень з боку відповідача (боржника) щодо заміни кредитора, до нового кредитора перейшли всі обов`язки первісного кредитора. Приписами частини першої статті 518 Цивільного кодексу України передбачено, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. З боку відповідача (боржника) будь-яких заперечень, які виникли з підстав, що існували до заміни кредитора, не надходило, матеріали справи таких доказів не містять. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд враховує, що договір факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024 у встановленому порядку не оспорено та не визнано недійсним, доказів розірвання договору матеріали справи не містять. За наведеного, Товариство з обмеженою власністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до Фізичної особи-підприємця Володкевич Анастасії Віталіївни за договором позики №6846 від 09.03.2024. Як зазначено вище, сторонами у пункті 2.2.6 договору та у пункті 3 додатку №1 до договору погодженого кінцевий термін погашення позики позичальником. З урахуванням наведеного, строк повернення позики, процентів за користування позикою та процентів на прострочену позику є таким, що настав 08.05.2024. Доказів виконання відповідачем зобов`язання за договором матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України). Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин є правомірними та підлягають задоволення позовні вимоги про стягнення заборгованості в загальному розмірі 21700,00грн, з якої: 10000,00грн - сума позики, 6900,00грн - проценти за користування позикою, 4800,00грн - нараховані проценти на прострочену позику. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2422,40грн.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до Фізичної особи-підприємця Володкевич Анастасії Віталіївни про стягнення заборгованості в загальному розмірі 21700,00грн - задовольнити у повному обсязі. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Володкевич Анастасії Віталіївни ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79018, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, ідентифікаційний код 35234236) 10000,00грн - основна заборгованість, 6900,00грн - проценти за користування позикою, 4800,00грн - нараховані проценти на прострочену позику та 2422,40грн - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повне рішення складено: 03.01.2025. Суддя В.О. Татарчук

Результат: granted