Вид судочинства: commercial
Суддя: Литвинова В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
09.10.2018 до Херсонського міського центру зайнятості (позивач) за сприянням у працевлаштуванні звернулась [PERSON] На підставі її особистої заяви, наказом центру зайнятості від 12.10.2018 № НТ181012, прийнято рішення надати статус безробітної з 12.10.2018 та наказом від 19.10.2018 № 181019 призначено допомогу по безробіттю з 19.10.2018 по 13.10.2019, виплату якої відкладено з 19.10.2018 по 03.11.2018 у зв"язку з наданням особі вихідної допомоги при звільненні з роботи. З 04.11.2018 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно наказу від 05.11.2018 № НТ181105. [PERSON] надано до центру зайнятості копію розпорядження голови Корабельної районної у місті Херсоні ради (відповідач) від 09.01.2019 № 2-рк (а.с. 16) про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 у справі №540/2239/18, яким [PERSON] поновлено на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та документообігу виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради. Наказом центру зайнятості від 10.01.2019 № НТ190110 прийнято рішення припинити виплату допомоги по безробіттю з 09.01.2019 та припинити реєстрацію безробітної [PERSON] з 09.01.2019 у зв"язку з поновленням зареєстрованої безробітної на роботі за рішенням суду, яке набрало законної сили. У період перебування на обліку в центрі зайнятості [PERSON] отримала матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в розмірі 11007,17 грн за період з 04.11.2018 по 08.01.2019, що підтверджується відомістю виплат матеріального забезпечення (а.с. 15). Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Таким чином, загальна сума боргу, що підлягає поверненню відповідачем становить 11007,17 грн. Листом від 21.03.2019 № 2120/06/1130/19 (а.с. 17) позивач запропонував відповідачу протягом 15 календарних днів з дня отримання листа повернути позивачу 11007,17 грн. Відповідач на даний лист направив відповідь від 01.04.2019 № 02-491-20 (а.с. 18), яким повідомив, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 у справі №540/2239/18 оскаржується в апеляційному порядку, тому вимоги позивача є передчасними. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою П"ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 у справі №540/2239/18 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.01.2019 в частині поновлення на посаді [PERSON] залишено без змін. Листом від 27.08.2019 № 2120/06/2997/19 (а.с. 19) позивач повторно запропонував відповідачу повернути позивачу 11007,17 грн, однак відповідач станом на день розгляду справи не надав доказів сплати зазначеної суми. Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов"язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються положеннями Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Статтею 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачені види забезпечення та соціальних послуг, до яких зокрема відноситься допомога по безробіттю. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. Згідно з абз. 10 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 19.09.2018 №792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі. Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі - це відновлення працівника на колишній роботі ів колишній посаді у разі його незаконного звільнення. Питання, пов"язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.0.71993 № 58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним. Так, поновлення на попередній роботі відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яка відповідно до цього рішення, визнається недійсною. Тобто, саме рішення суду, відповідно до якого особу поновлено на роботі, не відносить останню до зайнятого населення. Таким чином, працівники, звільнені без законних підстав та поновлені на роботі за рішенням суду фактично відносяться до категорії зайнятого населення, що є підставою для стягнення з відповідача (роботодавця) 11007,17 грн - суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у зв"язку з поновленням на роботі працівника [PERSON] відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладених норм права,

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 2. Стягнути з Корабельної районної у місті Херсоні ради (м. Херсон вул. Суворова 29, код 40397111) на користь Херсонського міського центру зайнятості (м. Херсон вул. Стрітенська 7а, код 35219574) 11007,17 грн та 1921 грн витрат зі сплати судового збору.

Результат: granted