Вид судочинства: civil
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути із відповідача судові витрати. Заявлені позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] у м. Радеуці Сучавського повіту Республіки Румунія у неї народився син [PERSON] . Із відповідачем - батьком [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 серпня 2024 року у цивільній справі № 720/178/21 [PERSON] визнано батьком неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] у м. Редеуці Сучавського повіту Республіки Румунія. Вказує, що син проживає разом з нею у Румунії, однак періодично перебувають в Україні, а саме м. Чернівці, син знаходиться на її утриманні, в той же час відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти. Вказує на покладений законом обов`язок утримання дитини до досягнення нею повноліття на обох батьків, відтак просить позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на сина у розмірі 3 000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.10.2025 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу роз`яснено які саме недоліки слід усунути, порядок та строки їх усунення. 31.10.2025, на виконання ухвали суду від 28.10.2025 про залишення позову без руху, позивачкою подано до суду письмову заяву про усунення недоліків позвної заяви. Ухвалою судді від 05.11.2025 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. Суд вживав заходів для належного повідомлення відповідача про перебування на розгляді суду вказаної справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за адресою місця зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, та ухвалою суду від 05.11.2025 про відкриття провадження відповідачу роз`яснено право у п`ятнадцятиденний строк подання відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали про відкритя провадження у справі. Як вбачається із наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову кореспонденцію відповідач отримав особисто 18.12.2025. Відзиву на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження відповідачем не подано, однак у матеріалах справи міститься письмова заява [PERSON] подана за допомогою підсистеми «Електронний Суд», в якій вказав, що заявлені [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн щомісячно. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 76 Закону № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, а саме суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено згідно свідоцтва про народження серія № [NUMBER] у м. Редеуці, Сучава, Румунія народився [PERSON] , про що здійснено 28.07.2020 реєстрацію актового запису за № 877 та видано свідоцтво Місцевою радою у Редеуці, Сучава. Матір`ю дитини згідно свідоцтва зазначено [PERSON] . Встановлено, що сторони у справі у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно з рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2024 року у цивільній справі № 720/178/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, позов [PERSON] задоволено, визнано [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого у [ADDRESS] , батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] в м. Редеуці Сучавського повіту Республіка Румунія, громадянина Республіки Румунії. Вказане рішення суду не оскаржувалось, набрало законної сили 27.09.2024. Згідно змісту згаданого рішення суду від 25.08.2024 під час розгляду справи відповідач добровільно звернувся до суду із письмовою заявою про визнання свого батьківства щодо сина [PERSON] , який народився у позивача [INFO] в м.Редеуці Сучавського повіту Руспубліки Румунія. Визнання відповідачем свого батьківства не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частина 1 ст. 7 Закону України «Про громадянства України» визначає, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України, до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено право відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, під час судового розгляду вказаної справи відповідачем подано до суду письмову заяву, у якій заявлені вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] , 2020 р.н., у розмірі 3 000,00 грн щомісячно. За наведеного, враховуючи, що відповідачем подано до суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнав повністю та таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволити. Стягувати із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 жовтня 2025 року. Стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь держави судовий збір на суму 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Результат: other