Вид судочинства: civil
Суддя: Степаненко О. М.
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Відповідно до позовної заяви, обґрунтування вимог полягає в наступному, так 19.08.2006 прокурор Чигиринського району Мироненко В.В. виніс постанову про порушення кримінальної справи №2210600025 відносно арбітражного керуючого [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Слідство проти [PERSON] тривало 7 років та 6 місяців (90 місяців). 11.03.2014 прийняте кінцеве судове рішення, а саме ухвалою Апеляційного суду Черкаської області у справі №11/793/93/14 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2013 відносно [PERSON], яким його виправдано та визнано невинуватим в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 366 КК України, залишено без змін. На протязі 90 місяців [PERSON] був змушений доказувати свою невинуватість, що відобразилось на його здоров'ї, професійному та людському іміджі, позбавило його на протязі всього цього часу вільно пересуватися країною, покидати її межі, отримати статус державного службовця та відповідну пенсію державного службовця, та стало причиною моральних страждань. Внаслідок тривалого перебування під підпискою про невиїзд [PERSON] було завдано значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язках, втрати друзів. За ці майже вісім років, не зважаючи на важку повсякденну працю, його доходи скоротилися майже повністю. Це сталося виключно внаслідок безпідставного звинувачення його у скоєнні злочину та тривалого безперервного кримінального переслідування. Крім того, Європейський суд з прав людини прийняв рішення від 02.03.2017 у справі Іn th есаsе оf Sitnik and Others v. Ukraine, за заявою [PERSON].№ 4697/13 від 29.12.2012, в кому визнав, що в даному випадку тривалість судового розгляду була надмірною і не відповідала вимозі "розумного строку". Скарга [PERSON] була визнана Європейським судом з прав людини прийнятною і такою, що свідчить про порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції. [PERSON] вважає, що оскільки він здійснював (на момент безпідставного притягнення його до кримінальної відповідальності) та на даний час здійснює діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна або ліквідатора, керуючого санацією), справедливий розмір компенсації моральної шкоди повинен здійснюватися виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, яку встановлено для арбітражного керуючого спеціальним законодавством, тобто слід керуватися Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до ч. 3 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень. Моральна шкода, завдана [PERSON] незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури з моменту порушення кримінальної справи, тобто з 19.08.2006, до моменту, коли йому стало відомо, що кримінальну справу було закрито, а саме до 11.03.2014, тобто, за 90 місяців становить - 2880000,00грн., яку просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник адвокат ЧорноїваненкоД.О. позовні вимоги з урахуванням їх збільшення підтримали, просили, їх задоволити. Представник прокуратури Олійник І.А. позовні вимоги визнала частково, вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, але у меншому розмірі, зокрема в розмірі 141013,32грн. Визначення матеріальної та моральної шкоди вона просила розглянути в порядку ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідств, прокуратури і суду», як виправданому згідно судового рішення. При розрахунках просила із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановлено на час розрахунку відповідно до Закону №1774- VIII від 06.12.2016. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Прокуратурою Чигиринського району 19.08.2006 порушено кримінальну справу №2210600025 за фактом службової недбалості ліквідатора ВАТ «Чигиринагропостач» арбітражного керуючого [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України. У кримінальній справі 25.09.2006 [PERSON] пред'явлено обвинувачення у вчиненні вказаного злочину та того ж дня відносно обвинувачено обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 26.09.2006 дана кримінальна справа направлена до Чигиринського районного суду для розгляду по суті, яку суд 17.10.2006 направив прокурору району на додаткове розслідування. За результатами додаткового досудового слідства 07.03.2007 справу повторно направлено до Чигиринського районного суду Черкаської області для розгляду по суті. Вироком Чигиринського районного суду від 04.04.2007 [PERSON] визнано винним у пред'явленому йому обвинуваченні та ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.05.2007 даний вирок скасовано, справу направлено прокурору для проведення додаткового розслідування. За результатами додаткового досудового слідства справу направлено до Кам'янського районного суду. Постановою від 14.11.2007 кримінальну справу направлено прокурору Чигиринського району для проведення додаткового розслідування. За результатами додаткового досудового слідства справу повторно направлено до суду з обвинувальним висновком 11.03.2008. Постановою Кам'янського районного суду від 26.12.2008 кримінальну справу стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 367 КК України повернуто прокурору для проведення додаткового досудового слідства. В ході проведення додаткового розслідування, яке тривало з 26.01.2009, слідчим прокуратури Чигиринського району 23.02.2009 порушено кримінальну справу щодо [PERSON]. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, та вказані кримінальні справи стосовно [PERSON] об'єднано в одне провадження. 27.02.2009 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] направлено до Чигиринського районного суду, з якого 10.03.2009 прокурором району справу витребувано для направлення за підсудністю, визначеною апеляційним судом Черкаської області. Кримінальну справу з обвинувальним висновком 11.03.2009 направлено до Кам'янського районного суду для розгляду по суті, а після зміни підсудності кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] передано до Черкаського районного суду. Вироком Черкаського районного суду від 12.03.2012 [PERSON] визнано невинуватим та виправдано за відсутністю складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України. Прокурором вказаний вирок оскаржено в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31.07.2012 виправдувальний вирок скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2013 [PERSON] виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 366 України. Вказане судове рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.03.2014. Визначення матеріальної та моральної шкоди позивач просив розглянути в порядку ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідств , прокуратури і суду», як виправданому згідно судового рішення. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кір випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом. Відповідно до положення ст. 1176 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі-Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема - незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття утримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Положеннями ст.ст. 2,3 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину, громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Положеннями ст. 4 Закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством та судом з 19.08.2006 по 11.03.2014, тобто 90 місяців. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 зазначеного Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімум доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2017 року складає 3200,00 грн. Виходячи з положення норм вказаного вище Закону, перебування позивача під слідством та судом 90 місяців, суд вважає, що позивачу було спричинена моральна шкода, яка не може бути меншою 288000,00 грн. за цей період, розмір якої вираховується з мінімальної заробітної плати за місяць на час розгляду справи. При цьому судом взято до уваги, що основа для розрахунків відповідно до положень ч.2, 3 ст. 13 зазначеного Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» може бути не менше одного мінімального розміру заробітної плати, а відтак може бути більшою, а тому під час розрахунків судом взято за основу мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 грн., як стартову величину з урахуванням обставин справи, і не застосовує розмір прожиткового мінімуму, встановлено на час розрахунку відповідно до Закону №1774- VIII від 06.12.2016 як того просив прокурор. У відповідності з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивач зазнав додаткових моральних страждань внаслідок незаконного перебування під слідством та судом. Суд також врахував висновки експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №583/17-23 від 30.10.2017, якими за сукупністю встановлених обставин підтверджена проблематизація його життя через нав'язане залучення до тривалого процесу правового відстоювання своїх прав, що викликало збільшення стресогенної зумовленої загальної напруженості та стало додатковою психотравмуючою проблемою для нього та спричинила психоемоційний стрес. Також вказаною експертизою встановлена наявність посттравматичного стресового розладу у [PERSON], який заважає його життєдіяльності і сприяє підвищенню внутрішній напрузі і занепокоєння, знижуючи тим самим емоційну, вольову стійкість та його адаптаційний ресурс. У [PERSON] булу порушені привичні стосунки і спілкування в родині з друзями та рідними, що сприяло відчуття пригніченості. Ситуація, яка досліджується по справі, може розглядатися як психотравматична основа для спричинення моральної шкоди для [PERSON] та находяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з учиненням відносно нього незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Незважаючи, що висновком експерта визначений розмір компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] встановлений в діапазоні від 281,25 до 562,5 мінімальних заробітних плат, суд, бере за основу для визначення такої компенсації положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, тривалість характеру немайнових втрат та можливості їх відновлення, приймаючи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації, а також запобіжний захід, який був обраний для [PERSON] - підписка про невиїзд, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення на користь позивача, становить 288000,00 грн. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково. У відповідності з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04,2011 р. № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, на яке покладено повноваження по здійсненню через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів. Пунктом 1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказ Державного казначейства України від 02.02.2007 р, № 28 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2007 р. за № 149/13416, виконання рішень суду, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за вимогами державних виконавців за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Аналогічне міститься й у п.1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 р. № 39 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2008 р. за № 110/14801,чинного з 20.02.2008 р. Відповідно до положень ст. 48 БК України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться з Державного казначейства У країни за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги [PERSON] задоволити частково. Стягнути з Державного Бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) як відшкодування моральної шкоди 288000,00 грн. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Результат: granted