Вид судочинства: criminal
Суддя: Черкашина М. С.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] із 16 листопада 2002 року, з яким спільно мешкали за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] постійного місця роботи не мав, зловживав спиртними напоями, [PERSON] розлучилась з [PERSON] 15 лютого 2008 року. 08 липня 2019 року о 21 год. 20 хв. [PERSON] перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Крім того, 07 вересня 2019 року о 18-00 год. [PERSON] , перебуваючи за адресою проживання: [ADDRESS] , повторно протягом року вчинив словесну сварку з [PERSON] , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Також, 11 вересня 2019 року о 19 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив повторно протягом року словесну сварку з [PERSON] , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 12 вересня 2019 року по справі № 3/573/693/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства, що мало місце 08 липня 2019 року, 07 вересня 2019 року, 11 вересня 2019 року. Продовжуючи свої протиправні дії [PERSON] , 05 листопада 2019 року за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив повторно протягом року словесну сварку з [PERSON] , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Внаслідок умисних, протиправних систематичних дій з боку [PERSON] його колишня дружина [PERSON] зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя. Крім того, 26 червня 2019 року приблизно о 16.30 год. [PERSON] , прийшов до будинку своєї колишньої дружини [PERSON] , з якою мешкав за адресою: [ADDRESS] . На подвір`ї вище вказаного домогосподарства між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті давно неприязних відносин розпочалась словесна сварка, в результаті якої у [PERSON] виник умисел на завдання тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю [PERSON] діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, [PERSON] взявши до правої руки частину розбитого скла із вхідних дверей до будинку, підійшов до [PERSON] , та своєю лівою рукою вхопив останню за праву руку та вивернувши її долонею назовні завдав порізу за допомогою скла. Не зупинившись на скоєному, після того, як [PERSON] повернулась до нього спиною, [PERSON] наніс їй одного удару кулаком правої руки по лівому боці. Після цього, [PERSON] припинив свої протиправні дії. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 196 від 26 листопада 2019 року у [PERSON] виявлено наступні ушкодження: рана на внутрішній поверхні правої кисті, синець в ділянці лівого кульшового суглобу. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Спричиняючи тілесні ушкодження, [PERSON] , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин із прямим умислом відносно [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що він перебував у шлюбі з [PERSON] , з якою розлучився у 2008 році, проте у 2009 році почав спільно мешкати із потерпілою за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що постійного місця роботи не має, зловживає алкогольними напоями, в результаті чого постійно виникають конфлікти та сварки з колишньою дружиною. На нього працівниками поліції неодноразово складалися протоколи за вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини за місцем їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , під час якого він висловлювався нецензурною лайкою в адресу [PERSON] , в результаті чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за сімейне насильство, вчинене декілька разів, у вересні та листопаді минулого року. Крім цього, 26 червня 2019 року приблизно о 16.30 год. він прийшов до будинку своєї колишньої дружини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На подвір`ї між ними розпочалась словесна сварка, в результаті якої у нього виник умисел на завдання тілесних ушкоджень [PERSON] . Він, взявши до правої руки частину розбитого скла із вхідних дверей до будинку, підійшов до [PERSON] , та своєю лівою рукою вхопив останню за праву руку та вивернувши її долонею назовні завдав порізу за допомогою скла. Після того, як [PERSON] повернулась до нього спиною, він наніс їй один удар кулаком правої руки у лівий бік. Після цього, він припинив свої протиправні дії. У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду. При цьому встановлено, що обвинувачений [PERSON] та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість [PERSON] у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах та описовій частині вироку суду, доведена повністю. Таким чином, суд кваліфікує дії [PERSON] за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно колишньої дружини, з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, а також за ч. 2 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Призначаючи [PERSON] вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»\~зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо. Обставиною, що пом`якшують покарання [PERSON] згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину. Обставин, що згідно ст.\~67\~КК України обтяжували б\~покарання [PERSON] \~у судовому\~засіданні не\~встановлено. Суд враховує особу обвинуваченого [PERSON] , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, компрометуючі матеріали по відношенню до нього відсутні (а.\~с.\~81-83). Також враховується думка потерпілої [PERSON] та її представника адвоката [PERSON] , які просять застосувати до [PERSON] покарання у виді арешту чи у виді обмеження волі, оскільки більш м`яке покарання не буди мати виправного характеру для останнього. \~ \~ \~ \~При обранні виду та міри покарання для [PERSON] суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Відповідно до ст.\~50\~КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого. Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність [PERSON] , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 126-1 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді арешту. На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання [PERSON] , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання. На думку суду, призначення покарань обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України. У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений. Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно [PERSON] у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання за: - ст. 126 - 1 КК України у виді двох місяців арешту ; - ч. 2 ст. 125 КК України у виді одного місяця арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити [PERSON] остаточне покарання у виді двох місяців арешту . Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський\~районний суд\~Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Суддя \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Результат: guilty