Вид судочинства: criminal
Суддя: Олізаренко С. М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03

Обставини справи:
[PERSON], маючи незняту та непогашену судимість за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28.10.2013 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.185 КК України, 02.12.2013 р. близько 10-00 год. зайшов на територію "Відокремленого підрозділу Основ'янська колійна машинна станція №39 державного підприємства Південна залізниця", що розташоване за адресою: м.Харкова Мерефянське шосе, 30-А, де діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав дві рейкові підкладки типу КБ-65, чим завдав матеріальну шкоду у загальному розмірі 189 грн. 18 коп. Після чого, [PERSON], маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, був зупинений працівниками міліції. Обвинувачений [PERSON], допитаний в судовому засіданні, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, підтвердив факти та обставини його вчинення так, як вони викладені судом вище. При цьому обвинувачений просив врахувати, що він повністю визнає себе винними у скоєному злочині та щиро розкаюється, пояснив, що вчинення злочину було обумовлено тяжким матеріальним становищем. Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз'яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Згідно класифікації, передбаченій ст.12 КК України, [PERSON] вчинив злочин середньої тяжкості; повністю визнав себе винними та щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що вчинення злочину було обумовлено тяжким матеріальним становищем, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставинами, що пом'якшують покарання. Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Вивченням особи обвинуваченого [PERSON] встановлено, що він раніше судимий, має середньо-спеціальну освіту, вдівець, має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Оскільки [PERSON] вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого за попереднім вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28.10.2013 року, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст.71 КК України з застосуванням принципу часткового складання покарань. Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений, про звільнення [PERSON] від призначеного судом покарання на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014році». Дослідивши надані докази, суд вважає, що клопотання прокурора та обвинуваченого підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. "є" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку, або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей. Судом встановлено, що [PERSON] має батька [PERSON], [INFO], який досяг 83-річного віку, та матір [PERSON], [INFO], яка досягла 80-річного віку. Передбачених законом обмежень для застосування Закону України "Про амністію у 2014 році" судом не встановлено, а тому [PERSON] є суб'єктом амністії. Процесуальні витрати підлягають стягненню [PERSON] згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України (а.с.41) Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст..100 КПК України (а.с.42-43). Враховуючи викладене,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28.10.2013 року, остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі "є" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнити [PERSON] від призначеного судом покарання у виді позбавленні волі. Стягнути з [PERSON] на користь держави процесуальні витрати, понесені при провадженні експертизи № 57 від 28.02.2014р. в сумі 196,56 грн. Речові докази, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, вважати повернутими власнику. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Суддя: С.М. Олізаренко

Результат: guilty