Вид судочинства: civil
Суддя: Яремчук С. М.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №110170-КС-003 від 20.11.2020 відповідач отримала кредит у розмірі 32000,00 гривень. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало в повному обсязі шляхом перерахунку на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошові кошти в сумі 32000,00 грн. Проте, відповідач належним чином свої зобов`язання перед позивачем не виконала, лише частково здійснив оплату за вказаним вище договором на загальну суму 23863,02 грн., у зв`язку з чим в неї станом на 16.08.2024 утворилась заборгованість за договором №110170-КС-003 від 20.11.2020 в сумі 39152,13 грн., з яких: 23017,77 грн. заборгованість по тілу кредиту; 16134,36 грн. заборгованість по процентах, заборгованість по комісії - 0,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за Договором №110170-КС-003 від 20.11.2020 в сумі 39152,13 гривень та сплачений судовий збір. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 вересня 2024 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Представник позивача Сімчук Я.В. в судове засідання не з`явилася, у поданій 06 листопада 2024 року заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи про що свідчить її підпис у розписці від 14.11.2024р. Причину неявки в судове засідання остання не повідомила, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подала. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №110170-КС-003 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 26). Так, ТзОВ «Бізнес позика» 20 листопада 2020 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №110170-КС-003 про надання кредиту, а [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору (а.с. 27, 28). Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 32000,00 (тридцять дві тисячі) гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до п. 1. договору тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит: 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 0,71522395, фіксована; термін дії договору: до 07 травня 2021 року. Згідно з п. 9 договору, підписуючи цей договір позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачено ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію») На підтвердження укладення договору №110170-КС-003 від 20 листопада 2024 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 20 листопада 2024 року о 13:07:07 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор G3036 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався ним при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 20 листопада 2020 року о 13:12:11 шляхом введення одноразового ідентифікатора G5672 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет www.my.bizpozyka.com. Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №110170-КС-003 від 20 листопада 2020 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com. Відповідно до копії анкети клієнта [PERSON] було зазначено інформацію стосовно бажаного кредиту: сума бажаного кредиту 32000,00 гривень, дата отримання кредиту 20 листопада 2020 року, фінансовий номер телефону позичальника, номер банківського рахунку / банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] (а.с.30). Згідно з платіжним дорученням №22037, [PERSON] перерахувалися кредитні кошти в сумі 32000,00 гривень на номер платіжної картки №5168742731399311 , о 13:29:10 20 листопада 2020 року (а.с.31). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 16 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №110170-КС-003 від 20 листопада 2024 року становить 39152,13 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 23017,77 гривень; суми прострочених платежів за відсотками - 16134,36 гривень (а.с.12-13,22). Судом встановлено, що відповідач, з метою виконання умов договору, здійснила часткову оплату суми кредиту, однак повністю грошового зобов`язання не виконав. При прийнятті рішення суд виходив з наступного. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 ЦК України). Як вже зазначалося судом вище, матеріали справи підтверджують факт виконання позивачем зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 32000,00 гривень. Позичальник доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 20 листопада 2020 року суду не надав, що підтверджує правомірність вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредитом. З урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредитом у розмірі 23017,77 гривень підлягає задоволенню. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту, який наданий до 07 травня 2021 року. Враховуючи зміст пунктів 1, 2 договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 24 тижнів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за відсотковою ставкою в розмірі 0,71522395 нараховані позивачем в межах строку дії Договору про надання кредиту №110170-КС-003 від 20 листопада 2020 року (20 листопада 2020 року - 07 травня 2021 року). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається що, відповідач сплачував платежі по кредитному договору з порушенням встановленого сторонами графіку платежів, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка, процентів нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості. На час розгляду даної справи Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №110170-КС-003 від 20 листопада 2020 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти з порушенням встановленого у пункті 3 кредитного договору графіку платежів, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Розрахунок загальної суми заборгованості позивача по кредитному договору наданий суду відповідає вимогам закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нарахування відсотків за кредитним договором №110170-КС-003 від 20 листопада 2020 року повністю відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою ст. 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Відповідач у даній справі не спростував, ані факту укладення кредитного договору, ані факту отримання ним кредитних коштів, ані розрахунок суми прострочених платежів за тілом кредиту, процентами, контррозрахунку суми нарахованої заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надав, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 39152,13 гривень. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконав, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривні, які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №110170-КС-003 про надання кредиту від 20 листопада 2020 року в розмірі 39152 (тридцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 13 (тринадцять) копійок. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Результат: granted