Вид судочинства: commercial
Суддя: Машевська О.П.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02

Обставини справи:
22 червня 2012року між позивачем як продавцем та відповідачем як покупцем укладено Договір купівлі-продажу природного газу № Т/12-07-48 (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ виключно для власних потреб як кінцевому споживачу, а покупець за умовами п. 5.1 - оплатити природний газ та вартість його транспортування територією України виключно грошовими коштами в такому порядку: - в розмірі 100% (сто відсотків) від вартості спожитого газу подекадно, починаючи відлік декад від першого числа поточного місяця поставки газу, але не пізніше двох банківських днів після кожної декади; - остаточний розрахунок здійснити на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. У п. 10.1 Договору сторони погодили, що договір в частині поставки природного газу діє до 31.12.2012року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. 31. 10. 2012 року, 12 12.12року та 31.01.13року сторони уклали додаткові угоди № 1 , № 2 та №3 до Договору в частині зміни обсягів поставки природного газу та його вартості . Окрім того, у п. 1 Додаткової угоди №2 сторони погодили , що основний Договір діє до 31.12.2013року , а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. У період липня 2012 року - квітня 2013 року позивачем поставлено відповідачу природний газ загальною вартістю 7 829 069,81 грн., який прийнято останнім за актами приймання-передачі по кількості та якості без будь-яких заперечень ( а. с. 31-38 Т.1). Як встановлено судом, відповідач розрахунки за поставлений природний газ здійснював частково , однак починаючи з лютого 2013року повідомляв позивача письмово про причини неналежного виконання зазначеного зобов'язання, просив не припиняти газопостачання підприємства, пропонував нові строки розрахунку тощо. Заборгованість за придбаний природний газ відповідач постійно зменшував. Так , якщо станом на 15.02.13 року заборгованість складала 3 369 851,38 грн., то станом на 31 .07.2013року - 1 350 716,63 грн. ( а.с.39 Т. 1, а.с.25 Т.2). У листі від 17.04.2013 року за № 04-241/1 відповідач звернувся до позивача з наступною пропозицією : відступити від дотримання вимог пункту 5.1 Договору на період з 15 січня по 20 серпня 2013року, а саме, не заперечувати щодо здійснення більшої кількості чергових платежів за газ у місяці його поставки ( а. с. 26 Т.2). У відповідь на лист відповідача , позивач листом від 20.07.2013року № О/13-613 підтвердив, що не заперечує щодо здійснення більшої кількості чергових платежів за газ у місяці його поставки, однак наполягає на здійсненні розрахунку не пізніше 20 серпня 2013року, та попередив, що в разі непогашення боргу підприємство буде відключено від системи газопостачання ( а. с. 27 Т.2). Листом від 25.07.2013року № О/25/07-13 позивач наголосив на невідкладному погашенню заборгованості за поставлений природний газ до 20 серпня 2013року та повідомив, що у випадку виконання даної вимоги , відключення заводу від системи газопостачання, та відповідальність, передбачена розділом 6 Договору, застосовуватись не будуть ( а. с. 233 Т.2). Як встановлено судом, відповідач здійснив остаточний розрахунок за поставлений природний газ 19 серпня 2013року ( а. с. 57-213 Т.2). Дослідивши матеріали справи, надавши наявним доказам у сукупності правову оцінку в порядку ст.ст. 4-7 та 43 ГПК України, господарський суд дійшов висновку відмовити у позові з наступних підстав. За змістом п.1.1 Договору у відповідача виникло грошове зобов'язання з оплати придбаного у власність природного газу. Строк його виконання погоджений сторонами у п. 5.1 Договору та як остаточний день його виконання вважається кожне 5 число місяця, наступного за місяцем поставки газу. У розділі 6 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань, у покупця настає відповідальність, передбачена чинним законодавством України (п. 6.1); обов'язок сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 20 (двадцять) днів додатково обов'язок сплати штрафу у розмірі 10 (десять) відсотків від суми простроченого платежу ( п. 6.2); відключення підприємства від газопостачання в установленому законодавством порядку та оформлення акту приймання-передачі природного газу в обсязі фактично оплаченого газу ( п.6.3). Правові наслідки порушення грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами ст.ст. 549-552,611,625 ЦК України та ст. ст. 229-232,234, 343 ГК України. Посилаючись на порушення відповідачем договірних строків розрахунків, позивач на підставі п.6.2 Договору нарахував пеню в сумі 191 745,30 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 39 038,80 грн. Та 3% річних в сумі 108 490,94 грн. ( а.с. 9-12). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За загальним правилом, одностороння зміна його умов, в тому числі, в частині відповідальності , не допускається ( ст. 525 ЦК України). Зміна договору, в тому числі , в частині відповідальності, вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється ( ст. 654 ЦК України). Договір укладено сторонами у простій письмовій формі шляхом складання єдиного документа. Розділ 6 Договору, який стосується відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, є частиною цього Договору. У п. 9.3 Договору сторони погодили, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін. Оскільки укладений сторонами Договір є правочином ( ст. 202 ЦК України), тоді застосуванню підлягають приписи ст. 207 ЦК України про те, що: - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) ; - правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Про можливість укладення договору , в тому числі в тій його частині, яка стосується відповідальності за невиконання грошових зобов'язань шляхом обміну листами, телеграмами, факсограмами, телефонограмами та іншими документами роз'яснюється у п.1.6 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.13року. Відповідно , шляхом обміну листами є можливою зміна договору в тій його частині, яка стосується відповідальності за невиконання грошового зобов'язанння, зокрема, визначенні умов щодо її незастосування у разі виконання такого зобов'язання у новий погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що як Договір , так і наступне листування сторонами в частині зміни договірних строків розрахунку за поставлений природний газ до 20 серпня 2013року та незастосування, у зв'язку з цим, відповідальності , передбаченої розділом 6 цього Договору , підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб. Оскільки відповідач виконав грошове зобов'язання до закінчення погодженого сторонами строку - 20 серпня 2013року, позивач не мав правових підстав вважати, що останнє є простроченим за умовою пункту 5.1 Договору, яку сторонами змінено. Відсутність факту прострочення виконання грошового зобов'язання спростовує підстави для застосування цивільно-правовової відповідальності у вигляді пені , інфляційних та річних. З врахуванням викладеного, позовні вимоги суд вважає такими, що не грунтуються на договірних домовленостях та нормах чинного законодавства. Зазначене є підставою для відмови у позові ( ст. 33 ГПК України) та покладення судового збору на позивача у повному обсязі ( ч.5 ст. 49 ГПК України).

Резолютивна частина:
У задоволенні позову відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. Повне рішення складено 08 січня 2014 року. Суддя Машевська О.П. Віддрукувати: 1 - у справу, 2 - позивачу на адресу представника Гавріш Н.С. ( 01004, м.Київ, вул. Басейна/Червоноармійська, буд. 1-3/2, літ "А", офіс Д-18 ( рек.) , 3 - відповідачу - (рек).

Результат: denied