Вид судочинства: commercial
Суддя: Васянович А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом селянське (фермерське) господарство "Насіння" до фізичної особи-підприємця Гольдіної Марини Вікторівни про стягнення з відповідача 65 165 грн. 52 коп. заборгованості, а саме: 33 180 грн. 00 коп. основного боргу, штрафу у розмірі 2 322 грн. 60 коп. та пені в розмірі 29 662 грн. 92 коп., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №4 від 20 травня 2021 року. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав. 28 листопада 2022 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з врегулюванням спору мирним шляхом. В подальшому 14 грудня 2022 року від відповідача до суду надійшли копії товарно-транспортної накладної та видаткової накладної. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, судом встановлено наступне: Звертаючись до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача попередньої оплати, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що на виконання умов договору купівлі-продажу здійснив попередню оплату товару в розмірі 65 450 грн. 00 коп. Проте, відповідачем було поставлено товар лише на суму 32 270 грн. 00 коп. Крім того з урахуванням умов п. 7.1 договору заявлено вимогу про стягнення штрафу у розмірі 2 322 грн. 60 коп. та пені в розмірі 29 662 грн. 92 коп. Як вбачається з матеріалів справи 20 травня 2021 року між фізичною особою-підприємцем Гольдіною Мариною Вікторівною (продавець) та селянським (фермерським) господарством "Насіння" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу за №4. Відповідно до пункту 1 договору продавець зобов`язався поставити товар покупцю, а покупець - прийняти і сплатити даний товар на умовах даного договору. За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Товар поставляється покупцю в обсязі, згідно письмової заявки покупця (п. 2.1. договору). Позивач стверджує, що 20 травня 2021 року на виконання умов договору було здійснено заявку на поставку товару - брус 50*70*4500 у кількості 11 м3 та здійснено оплату даної заявки у сумі 43 450 грн. 00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №343 від 20 травня 2021 року. В подальшому 20 липня 2021 року було здійснено наступне замовлення на дошку 30*100*4500 у кількості 4 м3 на суму 22 000 грн. 00 коп. Оплата даної заявки у сумі 22 000,00 грн. була здійснена 23 липня 2021 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 467 від 23 липня 2021 року. Товар на суму 22 000 грн. 00 коп. було поставлено на склад покупця згідно товарно-транспортної накладної №3 від 20 червня 2021 року та видаткової накладної №РН-000003 від 20 липня 2021 року. В подальшому відповідно до товарно-транспортної накладної №5 від 31 липня 2021 року продавцем було поставлено товар, а саме брус 50*70*4500 у кількості 2,6 м3 на суму 10 270 грн. 00 коп. Отже, на день звернення позивача до суду з відповідним позовом, відповідачем не було поставлено товар на суму 33 180 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Статтею 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок. Матеріали справи не містять заявок покупця від 20 травня 2021 року та від 20 липня 2021 року. Водночас, 25 січня 2022 року на адресу відповідача було направлено претензію №15 від 25 січня 2022 року в якій позивач вимагав негайного повергнення суми боргу в розмірі 33 180 грн. 00 коп. Як зазначалося вище, 14 грудня 2022 року від відповідача до суду надійшли копії товарно-транспортної накладної від 09 грудня 2022 року та видаткової накладної №7 від 09 грудня 2021 року. З вищевказаних письмових доказів вбачається, що відповідачем після звернення позивача до суду було поставлено товар, а саме: рейку 26 мм х 26 мм на загальну суму 53 040 грн. 00 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Позивач під час розгляду даної справи не спростував факту отримання від відповідача товару на вказану суму, а також не надав суду заперечень з приводу того, що даний товар постачався саме на виконання умов договору купівлі-продажу №4 від 20 травня 2021 року. Покупець від прийняття товару не відмовився. Оскільки відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 53 040 грн. 00 коп після звернення позивача до суду і даний факт позивач жодним чином не спростував, то провадження у справі в частині вимог про стягнення попередньої оплати в розмірі 33 180 грн. 00 коп. слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Згідно п.7.1. договору у разі прострочення поставки товару продавець сплачує покупцю пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,2 % від суми несвоєчасно поставленого товару, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків від ціни не відвантаженого товару (але не більше подвійної облікової ставки НБУ). Так, з урахуванням вищенаведених умов договору позивачем було нараховано та заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2 322 грн. 60 коп. та пені в розмірі 29 662 грн. 92 коп. Водночас слід вказати, що згідно п. 2.2. договору термін постачання передбачається за погодженням сторін. Як вже зазначалося вище, матеріали справи не містять заявок покупця на поставку товару, а також відсутні будь-які інші докази (додаткові угоди до договору, специфікації, тощо), які підтверджують досягнення домовленостей між сторонами щодо строків поставки товару. Оскільки строк поставки товару не було встановлено в договорі, то підстав для стягнення з відповідача неустойки за порушення виконання зобов`язання в частині поставки товару немає. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Отже, повернення судового збору без відповідного клопотання сторони в даному випадку не допускається. На підставі викладеного, та

Резолютивна частина:
1. Провадження у справі №925/1121/22 в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 33 180 грн. 00 коп. - закрити. 2. В решті вимог - в позові відмовити.

Результат: denied