Вид судочинства: commercial
Суддя: Плотницька Н.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
19.07.2018 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (сторона-1 за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (сторона-2 за договором) укладено договір відшкодування вартості послуг з водопостачання № 8, відповідно до умов якого сторона-2 зобов`язується відшкодувати вартість послуг з водопостачання, отриманих від КП «Райводоканал», стороні-1, згідно показників лічильника питної води, починаючи розрахунок від останніх проплачених показників лічильника питної води, а в разі відсутності лічильника - згідно «Розрахунків витрат води», розрахованих на підставі будівельних норм та правил 2.04.85 «Внутрішній водопровід та каналізація споруд». Відповідно до пунктів 1.2. - 1.4. договору вартість послуг з водопостачання згідно діючих тарифів - 20,10 гривень за 1 м3. Лічильники: смт. Гвардійське - № 1811490947 - початкові показники лічильника - 000000; смт. Черкаське - КВ 1,5 № 516897 - початкові показники лічильника - 01113. У разі зміни тарифу пункт 1.2 даного договору підлягає коригуванню шляхом підписання додаткової угоди. Згідно з пунктом 2.2.3. договору сторона-1 зобов`язана не пізніше 15-го числа кожного місяця надати рахунок (акт) на відшкодування вартості послуг з водопостачання. Відповідно до пункту 2.3.2. договору сторона-2 зобов`язується відшкодувати вартість отриманих послуг з водопостачання згідно встановлених засобів обліку, а в разі їх відсутності - по зробленим розрахункам, розрахованих на підставі будівельних норм та правил 2.04.85 «Внутрішній водопровід та каналізація споруд» згідно діючих тарифів. Пунктами 2.3.3, 2.3.4. визначено, що сторона-2 зобов`язана не пізніше 15-го числа кожного місяця з`являтися до сторони-1 для отримання рахунка (акту) на відшкодування вартості послуг з водопостачання. Після отримання від сторони-1 рахунка (акту), протягом 10 банківських днів здійснювати оплату на реєстраційні рахунки КЕВ м. Дніпро. За умовами пункту 3.1.3. договору сторона-1 залишає за собою право відключити сторону-2 від водопостачання якщо заборгованість за спожиті послуги перевищує один місяць. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до « 31» грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання та вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією з сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін в порядку, визначеному законодавством (пункт 4.1. договору). Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позивач звертався до відповідача із претензіями від 05.02.2020 № 525/20/489 та від 02.07.2020 № 525/2215 про сплату заборгованості у розмірі 17 109 грн 90 коп. Однак останні залишилися без відповіді та задоволення. Виписками по рахунках позивача підтверджується факт часткової оплати заборгованості відповідачем. Судом встановлено, що відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору відшкодування вартості послуг з водопостачання від 19.07.2018 № 8 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості послуг з водопостачання за загальний період з серпня 2018 року по грудень 2019 року, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем, з урахуванням часткових оплат, у розмірі 17 109 грн 90 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів відшкодування вартості послуг з водопостачання на суму 17 109 грн 90 коп. Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України). З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування вартості послуг за договором відшкодування вартості послуг з водопостачання від 19.07.2018 № 8 та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 17 109 грн 90 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо відшкодування вартості послуг з водопостачання, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 204 грн 87 коп. інфляційних втрат, 2 192 грн 77 коп. пені та 384 грн 00 коп. 3 % річних. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України). Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Пунктом 6.1. договору встановлено, що в разі невиконання стороною-2 особистих грошових зобов`язань перед стороною-1 перший сплачує на користь сторони-1, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу, яка нарахована до дня сплати суми боргу. Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 6.1. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України. Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є не вірним, оскільки в порушення норм статті 232 Господарського кодексу України період нарахування пені виходить за межі шестимісячного строку. За перерахунком суду, сума пені за прострочення відшкодування вартості послуг з водопостачання становить 1 676 грн 31 коп. Відтак, вимоги про стягнення пені в сумі 2 192 грн 77 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 1 676 грн 31 коп. Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та норм чинного законодавства. З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання зобов`язання за договором відшкодування вартості послуг з водопостачання від 19.07.2018 № 8, вимоги позивача про стягнення з відповідача 204 грн 87 коп. інфляційних втрат та 384 грн 00 коп. 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 1 676 грн 31 коп. Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (вул. Вишгородська, 4, офіс 4, м. Київ, 04074, ідентифікаційний код 35215323) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (вул. Феодосійська, 13, м. Дніпро, 49005, ідентифікаційний код 08004581) 17 109 (сімнадцять тисяч сто дев`ять) грн 90 коп. основної заборгованості, 204 (двісті чотири) грн 87 коп. інфляційних втрат, 384 (триста вісімдесят чотири) грн 00 коп. 3 % річних, 1 676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) грн 31 коп. та судовий збір у розмірі 2 047 (дві тисячі сорок сім) грн 42 коп. 3. В іншій частині позову щодо заявлених вимог про стягнення 516 грн 46 коп. пені відмовити. 4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ. Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України). Суддя Н.Б.Плотницька

Результат: partial