Вид судочинства: civil
Суддя: Медвідь Н. О.
Дата ухвалення: 2014-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом , посилаючись на те, що 20.02.2013 . відповідач керуючи автомобілем «RІА RІО 1.4» д.н.з. [NUMBER] приблизно о 12 год. 30 хв. по вул. Куганській в с.Софіївська Борщагівка, в Київській області, Києво-Святошинському районі, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «SUZUKI SX 4» д.н.з. [NUMBER], що належить їй. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.02.2013 відповідача притягнуто до відповідальності згідно ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП 20.02.2013 було пошкоджено її транспортний засіб «SUZUKI SX 4» д.н.з. [NUMBER]. 25.02.2013 в сервісному центрі SUZUKI ( ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс») було проведено огляд її автомобіля та складено акт ( калькуляцію робот та вартість запчастин) огляду пошкодженого автомобіля, згідно якого, було виставлено рахунок на проведення робіт пов'язаних з відновленням її автомобіля, який склав - 33 526 грн. 16 коп. Так як її автомобіль застраховано за договором добровільного страхування ( КАСКО) наземного транспорту в ПАТ СК «Бусін», то СК «Бусін» було перераховано ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» яке і проводило ремонт її автомобіля, вартість ремонту в розмірі 33 526 грн.,16 коп. Також, згідно умов договору страхування наземного транспорту в випадку настання страхового випадку - ДТП, що і сталося з вини відповідача 20.02.2013 , вона має доплатити ПАТ СК «Бусін» страхову премію у розмірі 2470 грн.00 коп., та франшизу в розмірі 617 грн. 50 коп., Внаслідок заподіяння збитку її автомобілю, вона також зазнала певних моральних страждань, які проявилися в тому, що вона не могла певний час нормально використовувати свій пошкоджений чужими неправомірними діями автомобіль, що змушує витрачати зайві нерви, час та зусилля, що порушує певний встановлений душевний стан встановленого ритму життя. Додаткові зусилля щодо захисту її права на відшкодування завданого збитку потребують походів до юристів, суду. А тому оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 3087 грн. 50 коп., моральної шкоди - 3000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов не визнав, вважає, що на момент ДТП його відповідальність була застрахована, всі витрати повинна нести страхова компанія. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав: Судом встановлено, що 20.02.2013 р. відповідач керуючи автомобілем «RІА RІО 1.4» д.н.з. [NUMBER] приблизно о 12 год. 30 хвил. по вул. Куганській в с.Софіївська Борщагівка, в Київській області Києво-Святошинському районі, не врахував дорожню обстановку та стан проїзної частини, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «SUZUKI SX 4» д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу. Вина його підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.02.2013. Внаслідок ДТП 20.02.2013 р., було пошкоджено транспортний засіб позивача «SUZUKI SX 4» д.н.з. [NUMBER]. Оскільки автомобіль позивача застраховано за договором добровільного страхування ( КАСКО) наземного транспорту № 002622 /КАВТ від 22.08.2012 в ПАТ СК «Бусін», то СК «Бусін» було перераховано ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» 33 526 грн. 16 коп.згідно платіжному дорученню від 27.02.2013 № 298. Згідно умов договору страхування наземного транспорту № 002622 /КАВТ від 22.08.2012 у випадку настання страхового випадку - ДТП, позивач має доплатити ПАТ СК «Бусін» страхову премію у розмірі 2470 грн.00 коп., та франшизу в сумі 617 грн. 50 коп. Але згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 4 Закону України «Про обов'язкове страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до полісу № АЕ/0079101 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність [PERSON] застрахована на період з 20 лютого 2013 року по 19 лютого 2014 року. Дорожньо-транспортна пригода за участю сторін у справі сталася 20 лютого 2013 року, тобто в період дії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] Але позивачка, не визнаючи вказаний поліс, наполягає на стягненні суми матеріальної та моральної шкоди з відповідача. Пунктом 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як на єдиний доказ завданої матеріальної шкоди позивачка посилається на квитанцію , згідно якої нею сплачено 3087 гр. 50 коп., але не доведено чи входить ця сума в розмір матеріального збитку, якій позивачці виплачено згідно платіжного доручення № 289 від 27.02.2013. не доведено розмір матеріальної шкоди, якій заподіяно їй внаслідок ДТП, не доведено розмір франшизи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд відмовляє в позові щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно роз'яснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди " обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Позивач не довела свого позову щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, не доведено з яких міркувань визначена ця сума, які протиправні дії скоєні відповідачем, які б давали підстави для відшкодування моральної шкоди в такому розмірі , та чим підтверджена сума моральної шкоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не довела тих обставин на які посилалася як на підставу своїх вимог, не надала докази в обґрунтування своїх вимог, не спростувала тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці її права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Резолютивна частина:
В позові [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити. Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення. Суддя:

Результат: other