Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Болотін С. М.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Цією постановою [PERSON] , [INFO] , проживаючого по [ADDRESS] , громадянина України, не працюючого,- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. За постановою судді, 31 жовтня 2023 року о 16 год. 56 хв. [PERSON] , по вул. Центральній, 30 в смт. Чемерівці, Хмельницького району Хмельницької області керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Не погоджуючись з постановою судді [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що матеріали справи ґрунтуються виключно на фальсифікованих працівниками поліції доказах, здобутих з грубим порушенням закону, які залишилися поза увагою судді. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Заслухавши [PERSON] на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини [PERSON] у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах. Так, в процесі апеляційного розгляду [PERSON] не заперечував обставин перебування в транспортному засобі у денну пору 31 жовтня 2023 року, його зупинки працівниками поліції, його доставки до медичного закладу, однак виклав свою версію подій. Обставини керування [PERSON] транспортним засобом 31 жовтня 2023 року з ознаками наркотичного сп`яніння та відмова ним від проходження огляду на стан такого сп`яніння в медичному закладі підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як суддею першої інстанції, так і апеляційним судом. Даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стверджується, що [PERSON] 31 жовтня 2023 року о 17 год. 27 хв. направлявся на огляд до КНП «Чемеровецька багатопрофільна лікарня» із ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, однак огляду не проводився, у зв`язку із його відмовою від проходження такого (а.с.4). Обставини керування [PERSON] транспортним засобом 31 жовтня 2023 року, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, повністю стверджується, жодним чином, не спростованими даними відеозапису подій з яких вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с.5). Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно [PERSON] , заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб [PERSON] звертався із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини [PERSON] та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення [PERSON] до встановленої законом відповідальності. Посилання в апеляційній скарзі на відсутність ознак наркотичного сп`яніння у [PERSON] є необґрунтованими, оскільки як вбачається із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.10.2023 року водій [PERSON] керував автомобілем «Mercedes-Benz» з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук. А тому, саме наявність таких ознак стали підставою для проведення огляду [PERSON] на стан наркотичного сп`яніння, однак останній відмовився від такого, за що також передбачена адміністративна відповідальність. Твердження про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки не було залучено свідків під час його складання, є безпідставними, оскільки вимогами Кодексу України про адміністративне правопорушення не передбачена їх присутність в медичному закладі під час проходження огляду та/або складання протоколу. Разом з тим, поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, диски із відеозаписами події наявні в матеріалах справи. Відеофіксація подій, як доказ вини [PERSON] , був правильно оцінений суддею, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, в сукупності з іншими доказами у справі, та не спростовує винуватості останнього у вчиненому. Доводи апеляційної скарги про те, що [PERSON] не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння а через відсутність фізіологічної потреби не зміг здати сечу для дослідження, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу. Оскільки у [PERSON] працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, тому працівники поліції обґрунтовано запропонували йому пройти такий у медичному закладів лікаря-нарколога. Так, як вбачається із даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського, [PERSON] був доставлений працівниками поліції в медичний заклад та йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у вигляді дослідження біоматеріалу. Враховуючи те, що [PERSON] знаходився в медичному закладі з 17 год. 25 хв. по 18 год. 49 хв. 31 жовтня 2023 року, йому було надано достатньо часу для здачі біологічного матеріалу, а також фізіологічні властивості людського організму, дії лікаря та поліцейських у даній ситуації є законними та обґрунтованими. Апеляційний суд вважає, що поведінка та дії [PERSON] , під час його перебування у закладі охорони здоров`я, були спрямовані на навмисне затягування часу, свідчать про небажання вчиняти будь яких спрямованих дій на здачу біологічних зразків, що не може бути розцінене інакше як відмова від проходження огляду. Будь яких об`єктивних підстав неможливості надання біологічних зразків для проведення лабораторного дослідження у встановлений лікарем час з матеріалів справи не убачається. Стороною захисту не надано жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів. Не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, отже твердження сторони захисту про те, що наявні в матеріалах справи письмові матеріали оформленні з грубим порушенням вимог нормативно-правових актів. Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій [PERSON] , з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення, наскільки вони відомі органам поліції. Знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суддя повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП. Тому твердження сторони захисту, що органами поліції та суддею не виконані вимоги ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню. Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення. Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення. Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини [PERSON] та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено. Накладене на [PERSON] стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень. Зокрема, суддею при визначенні [PERSON] виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи. За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на [PERSON] , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Постанову судді Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП [PERSON] залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає. Суддя Хмельницького апеляційного суду Сергій БОЛОТІН

Результат: denied