Вид судочинства: criminal
Суддя: Бренчук Г.В.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
07 червня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебуваючи біля магазину «Зустріч», який знаходиться за адресою: вул. Івана Гузоватого, с. Сопачів, Вараського району, Рівненської області, на грунті виниклого конфлікту, [PERSON] та [PERSON] умисно нанесли [PERSON] не менше восьми ударів кожна кулаками лівої та правої руки в ділянку голови. [PERSON] та [PERSON] своїми умисними діями спричинили [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеню важкості, набряку головного мозку, поєднаному із забоєм м`яких тканин лівої скроневої та потиличної ділянок голови з травматичною вогнищевою алопецією, множинних крововиливів в ділянці правого передпліччя, плеча, синців обох стегон, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. В судовому засіданні обвинуваченні [PERSON] та [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали повністю, цивільний позов визнали частково, від дачі показань відмовились. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинувачених [PERSON] та [PERSON] в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Потерпіла [PERSON] в судовому засіданні показала, що 07 червня 2020 року, приблизно о 18 год. 00 хв. вона перебувала в с. Сопачів Володимирецького району Рівненської області, куди приїхала разом з [PERSON] автомобілем. [PERSON] зупинив автомобіль поблизу магазину «Зустріч» та пішов до магазину. Потерпіла сиділа на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Дверцята автомобіля відчинила [PERSON] , яка схопила лівою рукою за волосся [PERSON] , та нанесла їй в загальній кількості не менше десяти ударів кулаком правої руки по голові. До автомобіля підбігла матір [PERSON] - [PERSON] , яка вкусила [PERSON] за щиколотку правої ноги та почала наносити [PERSON] удари кулаками обох рук по голові та обличчі. Після цього вказані особи витягнули [PERSON] за волосся з автомобіля на вулицю. [PERSON] взяла її телефон в машині і почала бити його об бордюр. Розбивши телефон [PERSON] нанесла [PERSON] не менше чотирьох ударів правою ногою по ногах. Підбіг [PERSON] і почав їх розбороняти. [PERSON] продовжувала виривати волосся з голови потерпілої та при цьому наносила їй удари по голові. Як доїхала додому не пам`ятає, по дорозі втрачала свідомість, змушена була звернутись в лікарню за допомогою. Згідно з витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 12020180230000295 від 17 червня 2020 року за повідомленням [PERSON] 17 червня 2020 року внесено відомості до ЄРДР, про те, що 07 червня 2020 року, приблизно о 18 год. 00 год. [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи в [ADDRESS] , нанесли тілесні ушкодження [PERSON] (а.с.3 матеріалів досудового розслідування). У протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення зафіксовано, що потерпіла вказала на обставини отримання тілесних ушкоджень та осіб які їх заподіяли (а.с.6 матеріалів досудового розслідування). Відповідно до висновку експерта № 130 від 13 серпня 2020 року (а.с.33-34 матеріалів досудового розслідування) у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, набряк головного мозку, менінгіальний синдром, забій м`яких тканин голови з травматичною вогнищевою алопецією та кінцівок. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вказаний в медичних документах діагноз забій головного мозку, об`єктивними данними не підтверджений, тому в оцінці ступені тяжкості не враховується. Висновком експерта № 85 від 29 жовтня 2020 року (а.с.42-46 матеріалів досудового розслідування) підтверджено, що у [PERSON] \~при зверненні\~08\~червня 2020\~року і\~подальшому стаціонарному\~лікуванні з\~08\~по 30\~червня 2020\~року у\~«ДЗ СМСЧ-3\~МОЗ України»\~м.Вараш,\~лікарями було\~відмічено наступні\~тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку легкого ступеню важкості, набряку головного мозку, поєднана із забоєм м`яких тканин лівої скроневої та потиличної ділянок голови з травматичною вогнищевою алопецією; множинні крововиливи в ділянці правого передпліччя, плеча, синці обох стегон. Тілесне ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеню важкості спричинене не менш як від двох травматичних дій тупих предметів з ймовірним місцем прикладанням сили в ліву скроневу та потиличну ділянки голови. Травмуючим знаряддям цілком могла бути рука людини або інший тупий предмет (конструктивні особливості травмуючих знарядь у відмічених ушкодженнях не відображені). По терміну виникнення дані ушкодження не суперечать строку, вказаному в матеріалах кримінального провадження, а саме 07 червня 2020 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тривалість перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні (22 доби) в даному випадку не відповідає власне характеру ушкодження, викладеному у «Протоколі надання медичної допомоги хворим із забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості» і затвердженому наказом МОЗ України № 245 від 25 квітня 2006 року, згідно з яким орієнтована тривалість лікування у стаціонарних умовах - до 8-14 діб. Множинні крововиливи в ділянці правого передпліччя, плеча, синці обох стегон, спричинені не менш як від чотирьох травматичних дій тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Травмуючим знаряддям цілком могла бути рука людини або інший тупий предмет (конструктивні особливості травмуючих знарядь у підмічених ушкодженнях не відображені). По терміну виникнення дані ушкодження не суперечать строку, вказаному в матеріалах кримінального провадження, а саме 07 червня 2020 року і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. При отриманні відмічених ушкоджень положення потерпілої по відношенню до нападників змінювалось, на що вказує локалізація тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках тіла потерпілої і загалом не суперечить даним матеріалів кримінального провадження, викладеним у протоколі допиту потерпілої [PERSON] від 17 червня 2020 року. Встановити які з вищеописаних тілесних ушкоджень могли виникнути внаслідок самопадіння, чи падіння з прискоренням з положення стоячи на тверду поверхню чи виступаючі предмети,не представляється можливим, через поверхневий (недостатній) опис лікарями тілесних ушкоджень у [PERSON] в наданих на експертизу медичних документах на її ім`я. Із протоколу слідчого експерименту від 19 лютого 2021 року з участю потерпілої [PERSON] та долученої до нього ілюстрованої таблиці (а.с.12-18 матеріалів досудового розслідування) встановлено, що [PERSON] детально розповіла та показала як саме [PERSON] та [PERSON] вчинили щодо неї інкриміноване кримінальне правопорушення, зазначила час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, свою поведінку та поведінку обвинувачених. Слідчим експериментом від 10 лютого 2021 року за участю свідка [PERSON] та долученою до нього ілюстрованою таблицею (а.с.59-66 матеріалів досудового розслідування) зафіксовано як [PERSON] відобразив на статистові яким чином та в які частини тіла [PERSON] та [PERSON] наносили тілесні ушкодження [PERSON] . Суд вважає, що винуватість обвинувачених [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України повністю доведена в судовому засіданні і їхні дії вірно кваліфіковані, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно з ч. 2 ст.\~65\~КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 12 КК України вчинене [PERSON] та [PERSON] кримінальне правопорушення є проступком. Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої [PERSON] встановлено, що по місцю роботи [PERSON] характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в КНП ВМР «ВБЛ» не перебуває, на утриманні має малолітню дитину, вперше притягається до кримінальної відповідальності. Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої [PERSON] встановлено, що по місцю роботи [PERSON] характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в КНП ВМР «ВБЛ» не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності. Як вбачається з досудових доповідей органу пробації, щодо [PERSON] та [PERSON] ризик вчинення ними повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, не доцільним призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, якщо суд дійде висновку про винуватість [PERSON] та [PERSON] в інкримінованому їм правопорушенні. Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених [PERSON] та [PERSON] , судом не встановлено. Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених [PERSON] та [PERSON] щире каяття,оскільки, щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. На цьому наголосив Верховний Суд у справі № 199/6365/19. Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] щиро розкаюються. Суд не може формально віднестися до визначення поняття щирості каяття, оскільки такого в процесі судового розгляду не встановлено, а ототожнювати його з визнанням вини є неприпустимим. Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених [PERSON] та [PERSON] , не встановлено. Враховуючи викладене вище суд вважає, що обвинуваченим [PERSON] та [PERSON] слід призначити покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Від потерпілої [PERSON] надійшла позовна заява про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової шкоди) завданої кримінальним правпорушенням. Потерпіла [PERSON] , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути солідарно з обвинувачених [PERSON] та [PERSON] на свою користь заподіяний матеріальний збиток в сумі 1\~504 грн. завданий внаслідок ушкодження здоров`я, втрачений внаслідок ушкодження здоров`я заробіток в сумі 10\~862 грн. 90 коп., моральну шкоду в сумі 80\~000 грн. Також потерпіла [PERSON] просить стягнути з обвинуваченої [PERSON] на її користь матеріальний збиток в сумі 12\~524 грн. завданий внаслідок знищення власного майна (мобільного телефону). В обгрунтування позову [PERSON] зазначає, що внаслідок протиправних дій [PERSON] та [PERSON] їй, як потерпілій у кримінальному провадженні, заподіяно матеріальний збиток та моральну шкоду. Під час нанесення їй тілесних ушкоджень публічно, на місці пригоди, а особливо під час утримання за волосся та травматичної вогнищевої алопеції, що супроводжувалось принизливими висловами, відчувала нестерпні фізичні болі, приниження та відверті образи. З приводу отриманих травм голови змушена була стаціонарно лікуватися в КНП «Вараська багатопрофільна лікарня» з 08 червня 2020 року до 30 червня 2020 року. Після закінчення стаціонарного лікування продовжувала амбулаторне лікування. Під час стаціонарного та амбулаторного лікування на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, вітамінів для відновлення функцій організму, відновлення волосяного покрову за призначенням лікаря нею було витрачено кошти в сумі 1\~504 грн. Стверджує, що вартість знищеного мобільного телефону марки iPhone становить 12\~524 грн., що підтверджується гарантійним талоном № 0603. Враховуючи ступінь тяжкості заподіних їй тілесних ушкоджень, душевні та фізичні страждання, які вона змушена була перенести, а наслідки відчуває і по нині, приниження її честі та гідності як жінки, приниження її ділової репутації як лікаря моральну шкоду оцінює у розмірі 80\~000 грн. Враховуючи приписи ст.1197 ЦК України вважає, що розмір втраченого нею доходу у зв`язку з втратою загальної працездатності з причини заподіяння обвинуваченими ушкоджень її здоров`ю як 60 % від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за період з 08 червня 2020 року по 30 червня 2020 року склав 10\~862 грн. 90 коп. У судовому засіданні потерпіла [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали вказані позовні вимоги та просили суд їх задоволити. [PERSON] та [PERSON] позов визнали в частині заподіяний матеріального збитку в сумі 1\~504 грн. завданого внаслідок ушкодження здоров`я, в решті позов заперечили. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Враховуючи викладене, суд застосовує вимоги ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стосовно вимоги про стягнення з обвинувачених матеріального збитку в сумі 1\~504 грн. завданого внаслідок ушкодження здоров`я суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Обвинуваченими [PERSON] та [PERSON] матеріальний збиток в сумі 1\~504 грн. визнано в повному обсязі. Потерпілою [PERSON] на підтвердження зазначеної матеріальної шкоди надано копії фіскальних та товарних чеків про придбання ліків. Суд враховує, що загальна сума, яка зазначена в фіскальних та товарних чеках, становить 1\~503 грн. 82 коп. Відтак, позовна вимога про солідарне стягнення з обвинувачених матеріального збитку завданого внаслідок ушкодження здоров`я підлягає частковому задоволенню в сумі 1\~503 грн. 82 коп. Стосовно вимоги потерпілої [PERSON] про стягнення з обвинуваченої [PERSON] на її користь матеріального збитку в сумі 12\~524 грн. завданого внаслідок знищення мобільного телефону, суд зазначає, що в ході судового розгляду не встановлено достовірних даних, які б вказували на те, що саме внаслідок неправомірних дій обвинуваченої [PERSON] знищено телефон потерпілої [PERSON] . За таких обставин, підстави для задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріального збитку в сумі 12\~524 грн. відсутні. Стосовно вимоги про відшкодування 10\~862 грн. 90 коп. втраченого заробітку суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 1 ст.1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Ступінь втрати працездатності визначається відповідним або висновком медико-соціальної комісії, або висновком експерта. Проте потерпілою та її представником не надано суду таких висновків, що позбавляє суд можливості визначити ступінь втрати потерпілою працездатності та розмір втраченого нею заробітку, відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.\~Відповідно до\~ч.ч.3-5\~ст.23\~ЦК України\~моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна\~шкода відшкодовується\~незалежно від\~майнової шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов`язана з\~розміром цього\~відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 постанови №4 пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд виходить із того, що шкода, завдана умисними злочинними діями, враховує глибину фізичних та душевних страждань, істотне порушення нормальних, звичних життєвих зв`язків і необхідність докладання додаткових зусиль потерпілою для організації свого життя. На думку суду, потерпілою не наведено достатніх підстав та не підтверджено в ході судового розгляду, що саме послугувало для визначення моральної шкоди у розмірі 80\~000 грн. Враховуючи характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченими стосовно потерпілої, глибину її фізичних і душевних страждань, ступінь вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В іншій частині позовні вимоги потерпілої [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Потерпіла та її представник також просили стягнути з обвинувачених на користь потерпілої судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8\~000 грн. 00 коп. За змістом ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу. Суду надано договір про надання правничої допомоги № 213 від 17 серпня 2021 року, відповідно до якого [PERSON] (клієнт) доручає, а адвокатське об`єднання «Ваше право» приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу у кримінальному провадженні № 12020180230000295 від 17 червня 2020 року. Для надання правової допомоги клієнту адвокатське бюро призначило адвоката [PERSON] . Також суду надано додаткову угоду від 13 грудня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 213, акт виконаних робіт від 28 грудня 2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 28 грудня 2021 року, яка свідчить, що адвокатським об`єднанням «Ваше право» прийнято від [PERSON] на підставі договору № 213 від 17 серпня 2021 рку кошти в сумі 8 000 грн. Наведені обставини дають суду підстави для стягнення з обвинувачених [PERSON] та [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] документально підтверджених понесених процесуальних витрат на правову допомогу у даному кримінальному провадженні у сумі 8 000 грн. Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Запобіжний захід стосовно обвинувачених не обирався, клопотань про обрання такого в ході судового розгляду не надходило.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. [PERSON] визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Цивільний позов [PERSON] задовольнити частково. Стягнути солідарно\~з [PERSON] \~( [ADDRESS] )\~та [PERSON] \~( [ADDRESS] )\~на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) 1\~503 грн. 82 коп. матеріального збитку, 5\~000 грн. 00 коп. моральної шкоди. У задоволенні решті вимог цивільного позову відмовити.\~\~ Речові докази: - оптичний диск «ЕМІТЕС» CD-R 700 mb, на якому наявний відеозапис від 07 червня 2020 року, фотознімки на 9 аркушах - залишити в матеріалах кримінального провадження. Стягнути солідарно\~з [PERSON] \~( [ADDRESS] )\~та [PERSON] \~( [ADDRESS] )\~на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) 8\~000 грн. витрат на правову допомогу. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення. Суддя \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON]

Результат: guilty