Вид судочинства: criminal
Суддя: Масляна С. В.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
28.12.2022 року до Локачинського районного суду Волинської області надійшли обвинувальний акт з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022035510000569 від 02.11.2022 року, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 29 грудня 2022 року постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] , згідно виконавчого листа Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.03.2016 року, зобов`язаний сплачувати в користь [PERSON] , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.01.2016 року до досягнення ними повноліття. При цьому [PERSON] , будучи засудженим вироком Локачинського районного суду Волинської області від 03.05.2022 року за ч.2 ст.164 КК України до покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт, будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, порушуючи вимоги ст. 21, ч.3 ст.51 Конституції України, ст. 80 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період часу з 01.01.2022 року по 31.10.2022 року, злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів. У вказаний період часу, будучи працездатним і повторно попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, [PERSON] документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центрі зайнятості як шукаючий роботу не реєструвався, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, хоча не офіційно працював та заробляв кошти на прожиття. Внаслідок чого, за вказаний період утворилася заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 26684 грн., що сукупно перевищує суму витрат за три місяці відповідних платежів. Внаслідок злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на уримання неповнолітніх дітей, [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 136 847,86 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею. Відповідно до вимог ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. В обвинувальному акті викладено клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Як встановлено із заяви обвинуваченого [PERSON] та його захисника [PERSON] від 22.12.2022 року, що міститься у матеріалах кримінального провадження, обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, згоден зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (а.с. 105). Потерпіла [PERSON] також не заперечує щодо розгляду справи в спрощеному провадженні та зазначає, що їй відомо, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, що стверджується її заявою від 22.12.2022 року (а.с. 95). Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. Дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №12022035510000569, оцінивши зібрані органом дізнання у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненому особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч.2 ст.164 КК України, його вина є доведеною, а правова кваліфікація його дій за зазначеною статтею - правильною. Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, те, що розмір заборгованості, що виникла, є значним, обвинувачений не вчинив жодних дій, спрямованих на її погашення, особу винного, який на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, його вік, негативну характеристику за місцем проживання, та приходить до висновку, що доцільним є обрати обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.164 КК України у виді арешту. При цьому суд враховує, що обвинуваченому раніше вже призначалось покарання в виді громадських робіт за аналогічне діяння, які він відбув повністю (а.с. 60), тому обираючи покарання за даним кримінальних проступком, суд приходить до висновку, що менш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.164 КК, а саме громадські роботи з урахуванням обставин справи, не забезпечить мети покарання і не буде необхідним та достатнім в цьому випадку для виправлення обвинуваченого, запобігання новим кримінальним правопорушенням. Відтак виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді арешту, а з врахуванням наявності пом`якшуючої обставини та відсутності обтяжуючих обставин, покарання у виді арешту слід призначити на мінімальний строк, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України. Запобіжний захід відносно обвинуваченого [PERSON] не обирався. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці. Строк покарання [PERSON] рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Суддя Локачинського районного суду [PERSON]

Результат: guilty