Вид судочинства: administrative
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація Держприкордонслужби) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] проходив службу в Чернігівському прикордонному загоні Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Чернігівський прикордонний загін). Згідно із наказом начальника 105 прикордонного загону від 24.04.2019 № 205-ОС позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ). Позивач вказує, що безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності на території Донецької та Луганської областей. Під час виконання обов`язків військової служби позивач отримав мінно-вибухову травму, 27.03.2015 Волинська обласна медико-соціальна експертна комісія (далі - Волинська МСЕК) встановила позивачу 25 % втрати працездатності без встановлення інвалідності. 07.06.2019 за результатами первинного огляду на інвалідність позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини. Позивач (через Чернігівський прикордонний загін) звернувся до Адміністрації Держприкордонслужби із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, при цьому, до заяви було додано повний пакет документів. 04.09.2019 рішенням № 168 Адміністрації Держприкордонслужби позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Позивач не погоджується із вказаним рішенням з тих підстав, що відповідно до нормативно-правових актів, наведених у тексті позовної заяви, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, та, крім того, позивачу 07.06.2019 встановлено третю групу інвалідності первинно, тобто вперше, тоді як 27.03.2015 позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25% без встановлення інвалідності. Позивач просить визнати неправомірним та скасувати рішення Адміністрації Держприкордонслужби про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 07.06.2019 інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлене рішенням від 04.09.2019 № 168, та зобов`язати Адміністрацію Держприкордонслужби призначити та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 07.06.2019 інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2019, відповідно до Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), з урахуванням проведених виплат. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово (а. с. 1). В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 18.11.2019 № 0.180-204/0/63-19 (а. с. 23-25) представник відповідача Сільвестрова І.С. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що первинно втрату працездатності 25% позивач отримав 27.03.2015, а групу інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, призначено 07.06.2019, тобто більше ніж через два роки, а тому права на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням третьої групи інвалідності позивач не має. Ухвалою суду від 26.11.2019 відмовлено в задоволенні клопотання Адміністрації Держприкордонслужби про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а. с. 31). Крім того, ухвалою суду від 26.11.2019 розгляд справи постановлено продовжити проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повторно витребувано з Адміністрації Держприкордонслужби належним чином засвідчену копію рішення від 04.09.2019 № 168 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги [PERSON] , та усіх документів, на підставі яких прийняте таке рішення (а. с. 32). Листом від 05.12.2019 № 0.180-220/0/63-19 відповідач надіслав до суду витребувані документи (а. с. 41-67). Ухвалою суду від 11.12.2019 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Чернігівський прикордонний загін (а. с. 72). В поданому до суду відзиві від 18.12.2019 № 14/4032 третя особа Чернігівський прикордонний загін вказав про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивач звернувся до МСЕК вперше у 2015 році, а вдруге (повторно) в 2019 році і між даними зверненнями пройшов дворічний термін (а. с. 79-82). Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило. Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України. Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проходив службу в Чернігівському прикордонному загоні, згідно із наказом начальника 105 прикордонного загону від 24.04.2019 № 205-ОС старшину [PERSON] , інспектора прикордонної служби 3 категорії - гранатометника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Гута Студенецька» IV категорії (тип В) звільнено з військової служби в запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, а наказом начальника 105 прикордонного загону від 24.05.2019 № 254-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а. с. 54). Як вбачається із акту від 19.08.2014 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31.07.2014 близько з 03:20 до 04:00 у відділенні інспекторів прикордонної служби «Василівка» відділу прикордонної служби «Амвросівка» з місцем дислокації н.п. Василівка Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління, акту № 127/13 від 19.08.2014 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, з 03:20 по 04:00 31.07.2014 розпочався обстріл з мінометів та гранатометів відділення інспекторів прикордонної служби «Василівка» впс «Амвросіївка» Донецького прикордонного загону з місцем дислокації в н.п. Василівка та внаслідок обстрілу військовослужбовець [PERSON] отримав поранення (мінно-вибухова травма, сліпе поранення правого плеча, лівобічний гемоторакс), яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (а. с. 55-62). 16.04.2015, на підставі акту огляду МСЕК № 272 від 27.03.2015, Волинська МСЕК видала довідку серії АГ № 0001651 про встановлення [PERSON] 25 % ступеня втрати працездатності (а. с. 66). В подальшому, відповідно до свідоцтва про хворобу від 05.04.2019 № 161/271, госпітальна військово-лікарська комісія Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, за результатами проведеного огляду, встановила позивачу діагноз та відносно причинного зв`язку вказала: «травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини» (а. с. 50-51). Згідно із довідкою Волинського МСЕК серії 12ААБ № 194144 від 26.06.2019, за результатами первинного огляду позивачу [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, причина: «травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини» (а. с. 49). 12.07.2019 [PERSON] звернувся до Чернігівського прикордонного загону із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, долучивши до заяви пакет документів (а. с. 48). 04.09.2019 Комісія Держприкордонслужби прийняла рішення № 168, яким відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги [PERSON] у зв`язку з тим, що позивач звернувся до МСЕК вперше у 2015 році, а вдруге (повторно) в 2019 році і між даними зверненнями пройшов дворічний термін. При цьому, у цьому ж рішенні зазначено про виплату позивачу допомоги у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності в сумі 21315,00 грн. (а. с. 44-45). Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом Чернігівського прикордонного загону від 02.10.2019 № 11/3108 (а. с. 6). При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти. Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно із статтею 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. За приписами частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент встановлення 16.04.2015 позивачу 25% ступеня втрати працездатності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Згідно із пунктом 2 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ (у тій же редакції) одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб. Як передбачено підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ (у чинній редакції), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону). Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у чинній редакції) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Згідно із пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ (у чинній редакції) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (зі змінами, тут і надалі - у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, далі - Порядок № 975), передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. За правилами підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи. Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2019 у справі № 820/4143/18 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи. Крім того, суд також звертає увагу, що за правилами пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, пункту 8 Порядку № 975 виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється лише у разі саме повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк та після первинного встановлення інвалідності, а не після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що 27.03.2015 мало місце первинне встановлення позивачу саме ступеня втрати працездатності (25%), тоді як первинне встановлення третьої групи інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відбулося 07.06.2019, що вбачається із довідки Волинського МСЕК серії 12ААБ № 194144 від 26.06.2019 із зазначенням у ній «огляд інваліда - первинний» (а. с. 49). Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, а її виплата має проводитися з урахуванням раніше виплаченої суми. Суд також враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 (далі - Закон № 1774-VIII) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». На думку суду, виходячи із конституційних положень про дію Законів та інших нормативно-правових актів в часі (частина перша статті 58 Конституції України), визначені абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ (у редакції Закону № 1774-VIII) обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності або ступеня втрати працездатності поширюються лише на правовідносини, які виникли після 01.01.2017, та не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах з огляду на те, що позивачу було встановлено відсоток втрати працездатності 16.04.2015. За приписами пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою). Згідно із пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Пунктом 15 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку. З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності та подав заяву про виплату одноразової грошової допомоги разом з усіма необхідними документами, тому у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з мотивів, викладених в оскаржуваному рішенні від 04.09.2019 № 168. Відтак, з наведених вище мотивів та підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04 вересня 2019 року № 168 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги [PERSON] . Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, ідентифікаційний код 00034039) призначити та виплатити (з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги) [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей». Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Суддя В.М.Валюх

Результат: granted