Вид судочинства: criminal
Суддя: Демченко І. М.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
09.04.2025 приблизно о 13:00 годині [PERSON] , знаходився як гість за адресою: [ADDRESS] , разом з потерпілим [PERSON] . У цей час між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , [PERSON] підійшов до останнього та наніс один удар кулаком правої руки в ліве плече. Продовжуючи свої протиправні дії, [PERSON] наніс ще два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя, чим спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя зліва і лівого плеча, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/56-Шв/25 від 14.04.2025, є легкими тілесними ушкодженнями. Крім того, 13.04.2025 приблизно о 16:00 годині, [PERSON] , знаходився як гість за адресою: [ADDRESS] , разом з потерпілим [PERSON] . У цей час між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки, [PERSON] підійшов до останнього та наніс два удари кулаком лівої руки в праву половину обличчя, чим спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця і садна обличчя справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/58-Шв/25 від 16.04.2025, є легкими тілесними ушкодженнями. У судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, пояснивши, що повністю визнає свою вину та щиро кається у вчиненому, деталей конфліктів не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілі [PERSON] та [PERSON] кожен окремо надали заяви про те, що вони не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні. Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та пред`явленому йому обвинуваченню, сторони кримінального провадження не оспорюють їх, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вивчення інших доказів, що є у справі, у судовому засіданні визнано недоцільним. Таким чином, суд вважає винуватим [PERSON] по епізоду від 09.04.2025 в умисному легкому тілесному ушкодженні потерпілому [PERSON] та по епізоду від 13.04.2025 в умисному легкому тілесному ушкодженні потерпілому [PERSON] та кваліфікує його дії по кожному з епізодів за ч. 1 ст. 125 КК України. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття. Вивченням відомостей про особу обвинуваченого [PERSON] судом встановлено, що він неодружений, за повідомленням КНП «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Куп`янської міської ради харківської області за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, на обліку у цих лікарів не перебуває на не перебував; за місцем реєстрації зарекомендував себе посередньо, як замкнута особа, яка зловживає спиртними напоями. На час ухвалення цього вироку [PERSON] відбуває покарання у ДУ «Харківська ВК (№43)» на підставі вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025. За повідомленням [INFO] від 16.04.2025 [PERSON] перебуває на обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського і старшинського складу; 29.10.2009 переданий на військовий облік військовозобов`язаних з числа призовників по ст. 15 п. 5 (як раніше засуджений). При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст.70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами кримінально-протиправної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Таким чином, у разі вчинення кількох епізодів кримінально-протиправної діяльності, які не мають самостійної санкції, тобто кваліфіковані за однією і тією ж частиною, однієї і тієї ж статті - покарання призначається лише один раз. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 лютого 2021 року (справа №390/235/19) та постановах Верховного Суду у справах №187/1354/15, №661/3929/16, №552/1201/17, №541/571/17, практика суду касаційної інстанції щодо застосування подібних правовідносин є усталеною, а, відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є проступком. Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер тяжкості вчинених проступків і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також наведені вище дані про особу обвинуваченого, та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт. Таке покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, буде співрозмірним і достатнім для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений є раніше судимим та вчинив вищевказані проступки після ухвалення вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025 та до відбуття призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку з чим при визначенні остаточного покарання застосуванню підлягають правила статті 71 КК України. При застосуванні ст. 71 КК України суд враховує постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 06 грудня 2021 року у справі № 243/7758/20, де вказується, що для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. За положеннями частини четвертої статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Статтею 73 КК України визначено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях. Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають відповідають вісім годин громадських робіт. Отже, двомстам годинам громадських робіт відповідають 25 днів позбавлення волі. Зважаючи на дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, суд призначає [PERSON] остаточне покарання, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025. У межах цього кримінального провадження обвинуваченому [PERSON] запобіжний захід не обирався. Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання [PERSON] в порядку виконання вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025, тобто 27.06.2025. Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком у виді 200 годин громадських робіт, виходячи з розрахунку, що вісім годин громадських робіт відповідають 25 дням позбавлення волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.04.2025 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та остаточно призначити [PERSON] покарання у виді 3 (трьох) років 25 (двадцяти п`яти) днів позбавлення волі. Строк покарання [PERSON] рахувати з 27.06.2025. Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а [PERSON] - з дня отримання його копії.. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. Головуючий [PERSON]

Результат: guilty