Вид судочинства: commercial
Суддя: Прохоров С.А.
Дата ухвалення: 2012-11-19 00:00:00+02

Обставини справи:
Розглядаються уточнені вимоги прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради з урахуванням уточнень про розірвання договорів оренди земельних ділянок за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці,35 площею 0,0410 га за номером реєстрації №640667100055 та земельну ділянку площею 0,1389 га, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці,35 (реєстраційний №7554/04), зобов'язання відповідача привести земельні ділянки в придатний для подальшого використання стан та повернення їх Харківській міській раді, а також стягнення на користь держави в особі Харківської міської ради борг з орендної плати за землю у сумі 46 146,17 грн. Прокурор в судовому засіданні підтримуює заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені прокурором позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 46 146,17 грн. заборгованості з орендної плати за землю, в іншій частині позову прокурора в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок, зобов'язання відповідача привести земельні ділянки в придатний для подальшого використання стан та повернення їх Харківській міській раді відмовляється на підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України. Представник відповідача в призначеному судовому засіданні проти заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором оренди не заперечує, проте заперечує проти розірвання договору оренди, в зв'язку з тим, що на спірній земельній ділянці знаходиться об'єкт незавершеного будівництва, а тому на цей час неможливо розірвати договір оренди та звільнити земельну ділянку. Представник третьої особи в призначене судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень на позов, в звязку з чим справа розглядається в порядку статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами справи. Суд, розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Згідно п.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках визначених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначається законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист в суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, а також інші форми представництва. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Проведеною прокуратурою району перевіркою ДПІ у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби України щодо нагляду за додержанням земельного законодавства України суб'єктами господарювання виявлені порушення вимог Земельного Кодексу України та Податкового Кодексу України в діяльності ТОВ «ДУРГА» (відповідача). Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельна ділянка є державною власністю і відповідно до п.12 перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності питання розпорядження землями в межах міста Харкова відноситься до компетенції Харківської міської ради. У відповідності до вимог ст.ст. 288.1, 288.2 Податкового Кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно приписів ст. 288.4 Податкового Кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Статтею 288.7 Податкового Кодексу України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог, статей 285-287 Кодексу. Відповідно до вимог ст. 287.1 Податкового Кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Згідно приписів ст. 287.3 Податкового Кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно статтей 125, 126 Земельного Кодексу України право користування земельною ділянкою виникає та реалізується на підставі договору оренди землі або державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до договору оренди землі від 17.04.2006 року, укладеного між Харківською міською радою (позивачем) та ТОВ «ДУРГА» (відповідачем), орендарю надано в користування земельну ділянку площею 0,0410 га, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці,35. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель за № 640667100055. Також, 25.06.2004 року між Харківською міською радою та ТОВ «ДУРГА» укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1389 га, що знаходиться за адресою: вул. Героїв Праці,35, м. Харків, (реєстраційний номер 7554/04). Згідно до вказаних договорів оренди землі відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець (Харківська міська рада) має право вимагати від орендаря своєчасної сплати орендної плати. Однак, відповідачем в порушення умов вказаних договорів орендна плата за землю вноситься несвоєчасно та не в повному обсязі, заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою станом на 10.09.2012 року становить 227398,18 грн. та на теперішній час є несплаченою. Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.02.2012 року №5023/9503/11 стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати, яка нараховувалась до 30.12.2011 та становила 174659,66 грн. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2012 №2а-2779/12/2070 стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати, яка нараховувалась з 30.12.2011 по 16.02.2012 та склала 6592,35 грн. З урахуванням викладеного, стягненню підлягає заборгованість, яка виникла з 01.02.2012р. по 01.09.2012 року та складає 46 146,17 грн. Заборгованість у підприємства зі сплати орендної плати за землю наявна більш як три місяці, є систематичною та наносить значної шкоди орендодавцеві. Наявність вказаної заборгованості підтверджується обліковими даними платника, наданими державною податковою інспекцією у Московського району м. Харкова Державної податкової служби України. За приписами статті 193 Господарського кодексу України, що кореспондує зі статтями 509, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарчих відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було визнано належним чином. Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги прокурора в частині стягнення з відповідача 46 146,17 грн. заборгованості з орендної плати за землю обґрунтованими та такими, що підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог прокурора в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці,35 площею 0,0410 га за номером реєстрації №640667100055 та земельну ділянку площею 0,1389 га, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці,35 (реєстраційний №7554/04), то слід зазначити наступне: Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 179 ГК України передбачено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Прокурор по вказаній справі не є стороною по договорам оренди землі, в якому сторонами є виключно Харківська міська рада та відповідач. Відповідно до частини другої статті 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 34 цього Закону передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Вказаними нормами встановлено виключне право лише сторони по договору на його розірвання, проте, прокурор не є стороною по вказаним договорам оренди землі та не має права звертатися з відповідними позовними вимогами до суду. Статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до п.13 Порядку оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 03.10.2007 р. № 203/07 Про затвердження Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові(із змінами від 03.07.2008р.) дострокове розірвання договору оренди землі оформлюється угодою про розірвання згідно форми (додаток №5 до рішення), на підставі відповідного рішення Харківської міської ради. Орендар, якому припиняється право оренди земельної ділянки повинен звернутись до управління земельних відносин щодо оформлення угоди про розірвання договору оренди землі та надати пакет документів, згідно переліку (додаток № 3 до рішення). Згідно з п. 4.1.8. Положення про управління земельних відноси Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 31.05.2006 р. № 21/06 Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 5 скликання(зі змінами від 25.11.2009 р.) управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює, зокрема, підготовку проектів рішень щодо передачі та придбання земельних ділянок у власність, вилучення (викупу), надання земель у користування та припинення права користування. Сторонами по договору оренди землі не дотримано відповідного порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради, яке відповідно до ст.144 Конституції України є обов'язковим до виконання на відповідній території. Крім того, відповідно до п.2.20. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України Про оренду землі, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з правового обґрунтування Харківської міської ради своєї позиції по суті спору (від 23.10.2012 року вх.№17326), позивач на підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України відмовився від позову в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці,35 площею 0,0410 га за номером реєстрації №640667100055 та земельну ділянку площею 0,1389 га, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці,35 (реєстраційний №7554/04) та зобовязання відповідача повернути земельні ділянки. Повноваження представника позивача на відмову (повну чи часткову) від позову закріплені у наявній у справі довіреності. Відповідно до п. 4 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. При цьому суду слід керуватись частиною шостою ст. 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб. В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, прокурором не надано доказів порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів з боку відповідача за договором оренди землі, що в даному випадку є порушенням Рішення Конституційного Суду від 01.12.2004 р., відповідно до якого тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в господарському процесуальному кодексі України та законах України, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Аналогічної правової позиції дотримується Харківський апеляційний господарський суд у справі №5023/8441/11. У звязку з чим суд дійшов висновку про можливість прийняття відмови позивача від позову щодо вимоги про розірвання договорів оренди землі та повернення земельної ділянки та припинення провадження у справі в цій частині на підставі п.4 ст. 80 ГПК України. Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. Крім того, прокурор просить суд з метою забезпечення позову накласти арешт на майно або грошові кошти боржника. Вирішуючи це клопотання суд керується ст. ст. 66, 67 ГПК України. Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. В даному разі до заяви про забезпечення позову прокурором не додано доказів того, що відповідне майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також доказів того, що відповідач дійсно має наміри і має можливість вчинити дії, та/або передбачені чинним законодавством правочини щодо відповідного майна, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, відсутні такі докази і в матеріалах справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява прокурора про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому правових підстав для її задоволення не має. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Відмовити прокурору у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову. Прийняти відмову позивача від позову в частині розірвання договорів оренди землі. Позовні вимоги прокурора задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дурга" (61050, м.Харків, вул.Героїв Праці, 33 д, кв.42, код 24341390) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7, код 04059243) борг з орендної плати за землю у сумі 46 146,17 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дурга" (61050, м.Харків, вул.Героїв Праці, 33 д, кв.42, код 24341390) на користь державного бюджету України (одержувач: УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код одержувача 37999654, Банк одержувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, р/р 31215206783003) 1609,50 грн. судового збору. Видати накази після набрання рішенням законної сили. В іншій частині позову прокурора провадження у справі припинити на підставі п.4 ст.80 ГПК України. Повне рішення складено 26.11.2012 р. Суддя Прохоров С.А. справа №5023/4201/12

Результат: partial