Вид судочинства: commercial
Суддя: Петренко Ігор Васильович
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бадваси" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Агродар" (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №ДО001 (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого в строки, визначені договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі по тексту - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму. Номенклатура наявного у постачальника товару, який може замовити покупець, та його ціна, вказується в прайсах (цінниках) постачальника, чинних на момент здійснення замовлення. Найменування, асортимент та загальна кількість товару, що поставляється згідно цього договору, ціна за одиницю товару, а також інші умови поставки товару, визначаються у видаткових накладних, які оформляються постачальником на підставі заявки (заявок) покупця. Сторони погоджуються, що будь-які поставки товару покупцеві здійснені впродовж строку дії цього договору, здійснені в рамках та на виконання його умов (пункт 1.2 договору). Ціна товару вказується у видатковій накладній та в рахунку-фактурі Сторони встановлюють ціну договору в гривнях та в грошовому еквіваленті в іноземній валюті (дол. СЩА та/або євро). Ціну договору в гривнях становить вартість фактично поставленого товару в період дії договору, яка визначається згідно видаткових накладних. Грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті, визначається шляхом ділення гривневої вартості товару на курс продажу відповідної валюти, встановлений на міжбанку, який склався на час закриття торгів в день поставки товару (пункт 2.1 договору). Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання покупця існують і підлягають сплаті у гривні. Сума у гривні, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов'язань по договору, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни договору (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, на середньозважений курс продажу цієї валюти на міжбанківському ринку (www.mezhbank.org.ua) дня, який передує дню фактичної сплати покупцем ціни договору (її неоплаченої частини), або, у разі звернення постачальника із позовом до покупця - станом на день підписання позову. Ця умова не застосовується, якщо на день оплати чи подання позову, курс гривні до іноземних валют на міжбанку буде нижчий або дорівнюватиме курсу, який склався на дату підписання договору. В цьому разі застосовується курс, який діяв на дату підписання (пункт 2.2 договору). Зобов'язання за цим договором існують та підлягають до сплати в грошовій одиниці України. Розрахунок за товар шляхом його повернення постачальнику - не допускається (пункт 2.4 договору). Цей договір набирає чинності з 01.01.2016 та діє до 31.12.2018, але у будь-якому разі - до повного та належного виконання зобов'язань за цим договором (пункт 6.1 договору). 19.12.2016 між сторонами підписано додаткову угоду якою сторони визначили на 2017 рік ліміт товарного кредиту в сумі 250000,00грн. Як зазначає позивач, протягом червня - липня 2017 року, поставив відповідачу товар на суму 176349,74грн., що підтверджується видатковими накладними на отримання товару. Відповідач товар отримав на підставі довіреності на отримання ТМЦ. Жодних претензій щодо кількості та/або якості отриманого товару відповідач не заявив. Строки оплати вартості отриманого товару настали у липні-серпні 2017 року, однак відповідач обов'язки в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару не виконав, що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права та господарського інтересу. Заборгованість відповідача по оплаті вартості отриманого товару станом на 08.12.2017 становить 176349,74грн. В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав відзив на позов, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України). Між сторонами укладено договір поставки №ДО001 від 18.11.2015. Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від постачальника - директором [PERSON], який діяв на підставі статуту, та від покупця - директором [PERSON], який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним. Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. На виконання укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 176349,74грн., що підтверджується: - видатковою накладною №8602 від 01.06.2017 на суму 35298,15грн.; - видатковою накладною №9010 від 07.06.2017 на суму 34661,58грн.; - видатковою накладною №9278 від 09.06.2017 на суму 33240,00грн.; - видатковою накладною №9456 від 12.06.2017 на суму 6695,50грн.; - видатковою накладною №9573 від 13.06.2017 на суму 39577,10грн.; - видатковою накладною №10599 від 29.06.2017 на суму 939,45грн.; - видатковою накладною №11073 від 12.07.2017 на суму 25937,96грн. Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Ціна товару сплачується покупцем протягом двох робочих днів з моменту отримання рахунку у розмірі 100% вартості товару. Якщо товар поставляється на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, рахунок не виставляється, а вартість товару оплачується покупцем в строки вказані у видатковій накладній (пункт 2.3 договору). Отже: - за видатковою накладною №8602 від 01.06.2017 на суму 35298,15грн. строк оплати настав 02.07.2017; - за видатковою накладною №9010 від 07.06.2017 на суму 34661,58грн. строк оплати настав 07.07.2017; - за видатковою накладною №9278 від 09.06.2017 на суму 33240,00грн. строк оплати настав 09.07.2017; - за видатковою накладною №9456 від 12.06.2017 на суму 6695,50грн. строк оплати настав 12.07.2017; - за видатковою накладною №9573 від 13.06.2017 на суму 39577,10грн. строк оплати настав 13.07.2017; - за видатковою накладною №10599 від 29.06.2017 на суму 939,45грн. строк оплати настав 29.07.2017; - за видатковою накладною №11073 від 12.07.2017 на суму 25937,96грн. строк оплати настав 11.08.2017. З огляду на положення пункту 2.3 договору, строк оплати товару отриманого за видатковими накладними є таким, що настав. Доказів оплати товару в сумі 176349,74грн. відповідач не надав. Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 176349,74грн. господарський суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2645,25грн.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Агродар" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ГАГАРІНА, будинок 8; ідентифікаційний код 19305920) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Бадваси" (03027, [ADDRESS]; ідентифікаційний код 34779207) 176349,74грн. (сто сімдесят шість тисяч триста сорок дев'ять грн. 74 коп.) основної заборгованості; 2645,25грн. (дві тисячі шістсот сорок п'ять грн. 25 коп.) судового збору. Видати наказ. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 15.01.2018. Суддя [PERSON]

Результат: granted