Вид судочинства: criminal
Суддя: Деркачов О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02

Обставини справи:
Близько 19 години 29 жовтня 2013 року [PERSON] , маючи непогашену судимість за ч.2 ст.186 КК України, перебуваючи на розі вул. Жевахова та Локомотивна в м. Одесі, з корисливих спонукань, діючи за попередньою змовою, спрямованою на пограбування потерпілої [PERSON] , вчинив групою осіб із [PERSON] наступне. Виконуючи спільну домовленість [PERSON] схватив потерпілу за сумку, ривком повалив [PERSON] на землю та став наносити чисельні удари ногою по голові та іншим частинам її тіла. Одночасно [PERSON] підбіг до супроводжуючого потерпілу свідка [PERSON] , який намагався допомогти [PERSON] , вхопив останнього двома руками, почав відтягувати в сторону, та, з метою подолання його опору та сприяння діям [PERSON] , наніс декілька ударів ногою по нозі [PERSON] , від чого останній впав на землю, а також палицею декілька ударів в область спини. Внаслідок сумісного вчинення [PERSON] та [PERSON] вищезазначених дій остання особа вирвала у [PERSON] жіночу сумку, вартістю 2000 грн., з вміщеними до неї гаманцем, вартістю 1225 грн., з коштами в сумі 200 грн., мобільним телефоном марки «Nokia 5230», вартістю 2400 грн., мобільним телефоном марки «Samsung GT-E1202», вартістю 229 грн., а всього [PERSON] та [PERSON] відкрито заволоділи майном потерпілої, загальною вартістю 6054 грн., та не представляючими для останньої матеріальної цінності банківськими, торгівельними картками, сім-картками операторів мобільного зв`язку, ключами від квартири, чохлом від телефону, паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру на її ім`я. \~\~\~\~ \~\~ Крім того, внаслідок застосування до потерпілої насильства, яке не було небезпечним для її життя і здоров`я, [PERSON] було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді саден голови, в області правого ліктьового суглоба, синців лівої сідничної області, в області правого колінного суглоба, а також садна і синця лівої нижньої кінцівки. В подальшому [PERSON] і [PERSON] втекли з місця події разом з викраденим майном, яким розпорядилися на власний розсуд. \~ Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні не визнав та в суді показав, що не має будь-якого відношення до цієї події. [PERSON] лише підтвердив факт свого знайомства з [PERSON] , проте не зміг пригадати, коли та при яких обставинах вони в останнє бачились. Обвинувальні покази потерпілої та свідка [PERSON] вважає наклепом та змовою, оскільки останні є родичами. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] також заперечив будь-яку участь [PERSON] у пограбуванні [PERSON] та додатково пояснив, що поруч з ним перебувала інша особа, яка безпосередньої участі у пограбуванні не приймала, одночасно відмовившись назвати цю особу. Крім того, [PERSON] дав покази, що лише знає [PERSON] як свого односельця, без конкретного зазначення часу останньої з ним зустрічі. \~ Незважаючи на отримані від [PERSON] та [PERSON] покази вина першої особи у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів. Потерпіла [PERSON] в суді показала, що в один із осінніх днів 2013 року після 19 години вона поверталась додому, її супроводжував племінник [PERSON] . Назустріч їм йшов раніше незнайомий [PERSON] , який несподівано схопив руками її сумку та почав її виривати, на що вона, разом із [PERSON] потягнули цю сумку в зворотному напрямку. [PERSON] відштовхнув від неї племінника, до якого підбіг [PERSON] та почав з тим якусь боротьбу. В той же час [PERSON] наніс їй один удар в область живота, від якого вона впала, а також чисельні удари ногою по голові та іншим частинам її тіла, після чого вихопив у неї сумку та побіг в сторону. Щодо відомих їй дій [PERSON] потерпіла також показала, що він із [PERSON] перебували за її спиною на відстані близько 1 метра, та коли вона повернулась до племінника, то встигла побачити, як [PERSON] наносив декілька ударів палицею по спині [PERSON] . На її крик [PERSON] припинив побиття її племінника та побіг за [PERSON] , які в подальшому вдвох сіли в автомобіль, що раптом під`їхав поруч з місця події, таким чином останні особи втекли з пограбованою сумкою. Неповнолітній свідок [PERSON] , будучи допитаним в присутності законного представника в суді показав, що, перебуваючи разом із тіткою восени 2013 року в районі вул. Локомотивної, до них назустріч підійшов [PERSON] , став виривати з рук [PERSON] сумку, на що вони, незважаючи на відштовхування з боку [PERSON] , стали чинити йому опір. Ззаду до свідка підбіг [PERSON] , почав його відтягувати в сторону від потерпілої, а коли [PERSON] майже від нього вирвався, [PERSON] наніс йому декілька ударів ногою в праве стегно, від чого він впав. В подальшому [PERSON] схопив дерев`яну палицю та став нею наносити удари по його спині. [PERSON] також показав, що [PERSON] з [PERSON] разом збігли з місця приходи, сіли в автомобіль та уїхали. [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, в суді настояли на тому, що особами, які пограбували потерпілу були саме [PERSON] та [PERSON] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ О 20 годині 5 хвилин 29 жовтня 2013 року слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] відповідним протоколом було прийнято заяву від [PERSON] про те, що близько 19 години цієї ж доби по вул. Локомотивній в м. Одесі дві невідомі особи, шляхом застосування насильства у виді ударів руками та ногами, відкрито заволоділи її майном, перелік якого є аналогічним викладеному в пред`явленому [PERSON] обвинуваченню. Очевидцем цієї події є [PERSON] 12 грудня 2013 року в період з 11 години до 11 години 30 хвилин [PERSON] в присутності понятих по фотознімках впізнала [PERSON] як особу, що 29 жовтня 2013 року під час її пограбування боролася з [PERSON] за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу. В цей же день в період з 11 години 35 хвилин до 12 години [PERSON] в присутності понятих по фотознімках впізнала [PERSON] як особу, що 29 жовтня 2013 року під час її пограбування безпосередньо відібрала у неї сумку та спричинила їй тілесні ушкодження за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу. 30 січня 2014 року в період з 10 години до 10 години 20 хвилин [PERSON] в присутності понятих по фотознімках також впізнав [PERSON] як особу, що 29 жовтня 2013 року під час пограбування його тітки безпосередньо відібрала у потерпілої сумку та спричинила їй тілесні ушкодження за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу. Як вбачається з іншого протоколу [PERSON] в присутності законного представника та понятих в період з 10 години 30 хвилин до 11 години 30 січня 2014 року по фотознімках впізнав [PERSON] як особу, що 29 жовтня 2013 року під час пограбування [PERSON] боролася з цим свідком за загальними рисами обличчя, що підтверджується змістом відповідного протоколу. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 14 листопада 2013 року №3506 у [PERSON] було виявлено легкі тілесні ушкодження у виді саден голови, в області правого ліктьового суглоба, синців лівої сідничної області, в області правого колінного суглоба, а також садна і синець лівої нижньої кінцівки, що могли утворитися 29 жовтня 2013 року від ударів ногами у взутті, а також наступного падіння потерпілої на землю. Як вбачається з копії вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року в справі №523/7009/14к [PERSON] було визнано винним та засуджено за пограбування близько 19 години 29 жовтня 2013 року [PERSON] , що було вчинено за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, із застосуванням до потерпілої насильства, яке не було небезпечним для її життя і здоров`я. При цьому невстановлена особа, згідно з розподіленою роллю, відволікала увагу очевидця [PERSON] від дій [PERSON] . Факти засудження [PERSON] до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.186 КК України, за іншими випадками пограбувань, підтверджено копією вироку Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Аналізуючи сукупність досліджених доказів суд дійшов висновку, що вони є належними та достатніми для доведення того, що [PERSON] , будучи судимим за ч.2 ст.186 КК України, перебуваючи близько 19 години 29 жовтня 2013 року на розі вул. Жевахова та Локомотивна в м. Одесі, з корисливих спонукань, діючи за попередньою змовою, спрямованою на пограбування потерпілої [PERSON] , із застосуванням насильства, вчинив групою осіб із [PERSON] відкрите заволодіння майном потерпілої, загальною вартістю 6054 грн., яким розпорядився на власний розсуд. Вчинене обвинуваченим [PERSON] діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Доводи обвинуваченого та показання засудженого [PERSON] про непричетність [PERSON] до пограбування [PERSON] суд спростовує протилежним та узгоджувальним змістом показань потерпілої, свідка [PERSON] , протоколів пред`явлення їм [PERSON] та [PERSON] для впізнання за фотознімками, а також тим, що в даному випадку ці докази є прямими і послідовними, з відсутністю будь-яких підстав їм не довіряти. І навпаки, з урахуванням викладеного, а також наявності даних про [PERSON] , як про особу, неодноразово засуджену за вчинення грабежів (в тому числі і в останньому випадку сумісно з [PERSON] ), а також показань [PERSON] та [PERSON] про існуюче знайомство між ними, саме ці обставини обумовлюють критичне ставлення суду до невизнавальних показань обвинуваченого і засудженого, які, на думку суду, є лише формою захисту [PERSON] та надані з метою можливого пом`якшення чи уникнення того від відповідальності за вчинене. При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які слід було б визнати в якості пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання. Суд також враховує дані про [PERSON] як про не працевлаштовану особу, яка має посередню за місцем відбування іншого покарання характеристику. Вищевикладені обставини, тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, а також факт реального відбуття [PERSON] кримінального покарання за вчинення інших аналогічних злочинів не дозволяють суду при призначенні остаточного покарання застосувати до нього положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлюють необхідність його подальшої ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. На підставі ст.70 КК України за сукупністю вищезазначеного злочину, та злочинів, покарання за вчинення яких призначено 23 квітня 2014 року вироком Літинського районного суду Вінницької області, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати [PERSON] в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі в періоди: - з 11 лютого 2013 року по 28 лютого 2013 року (резолютивна частина вироку Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року); - з 3 вересня 2014 року до набрання вироком законної сили в даному кримінальному провадженні. Строк відбуття остаточного покарання [PERSON] рахувати з дня, встановленого вироком Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року, а саме, з 6 листопада 2013 року. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а [PERSON] в той же строк з дня отримання його копії. Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду. Головуючий \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON]

Результат: guilty