Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Огієнко О. О.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] 21.06.2025 у приміщенні магазину за адресою: [ADDRESS] , де здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, пивом та продуктами харчування, вчинила порушення порядку проведення розрахунків участині використання режиму попереднього програмування найменування товарів, чим порушено пункт 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». У судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та не повідомила про причину неявки. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення [PERSON] була ознайомлена з тим, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатися Тростянецьким районним судом Сумської області, що підтверджується підписом останньої у протоколі. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989. Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 155-1 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є необов`язковою. Таким чином, оскільки [PERSON] була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки до суду не повідомила, в розумні інтервали не вжила заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй провадження, тому справа може бути розглянута без її участі на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП знайшла своє підтвердження, зважаючи на таке. Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями. Факт вчинення [PERSON] правопорушення за обставин, установлених судом, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 794/18-28-07-06 від 18.12.2025 (а.с. 3); актом фактичної перевірки від 28.11.2025 (а.с. 4-6). Враховуючи вищевикладене, вважаю доведеною вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, зокрема в порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті. Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. Так, у справі «Волков проти України», рішення від 09 січня 2013 року, Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень». Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження. Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, діяння, за яке притягується до адміністративної відповідальності [PERSON] , вчинене при проведенні фактичної перевірки 24.11.2025. Однак з матеріалів доданих до протоколу вбачається, що правопорушення фактично було вчинено 21.06.2025, а виявлено при проведенні фактичної перевірки 24.11.2025. Відповідно до правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі №487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. З урахуванням вказаного, суд доходить висновку, що дане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.155-1 КУпАП, вчинене [PERSON] , не носить характеру триваючого, оскільки складається з одного порушення, яке вчинено 21.06.2025, що прямо зазначено в акті фактичної перевірки. Отже на момент складання та надходження до суду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] сплинули строки, передбачені ст. 38 КУпАП. Таким чином, оскільки на час винесення цієї постанови з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло більше трьох місяців, тому відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю.

Резолютивна частина:
Визнати [PERSON] винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП. На підставі пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Суддя О. О. Огієнко

Результат: closed