Вид судочинства: administrative
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2026-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить: 1. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 25.11.2025 у виконавчому провадженні № 79363815 про накладення штрафу на державну установу «Райківецька виправна колонія (№ 78)» у розмірі 5100 грн. 2. Зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до матеріалів виконавчого провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 79363815 державною установою «Райківецька виправна колонія (№78)» відповідачу було надіслано лист від 12.11.2025 № 14/4240 з інформацією про здійснені заходи для виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.05.2025 по справі № 560/3719/25, яке набрало законної сили 15.09.2025. Державному виконавцю було повідомлено, що [PERSON] нараховане грошове забезпечення з 01.01.2021 - 31.12.2021, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошову допомогу на оздоровлення, тощо), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», але не може бути виплачене у зв`язку із відсутністю коштів по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Виконання рішення суду у встановлений строк було неможливим з об`єктивних причин. Так, відповідно до Положення про державну установу «Райківецька виправна колонія (№78)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.03.2020 № 1076/5, виправна колонія є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Однак, державний виконавець не врахував обставини, що виключають можливість виконання рішення у визначений строк, чим порушив принцип пропорційності та вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні) з урахуванням положень статті 287 КАС України. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що жодних дій, спрямованих на своєчасне виконання рішення суду боржником по вказаному виконавчому провадженні та позивачем у цій справі не вчинено та рішення суду не виконано. Боржник попереджався про необхідність його самостійного виконання, однак рішення суду виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього заходу примусового виконання у вигляду накладення штрафу. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 560/3719/25, зокрема, зобов`язано Державну установу «Райківецька виправна колонія (№ 78)» здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] грошове забезпечення з 01.01.2021 по 31.12.2021, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошову допомогу на оздоровлення, тощо), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021 Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15.01.2004 № 44 та з урахуванням виплачених сум. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 апеляційну скаргу державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.05.2025 без змін. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 15.10.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79363815, на основі виконавчого листа № 560/3719/25, виданого 02.10.2025 Хмельницьким окружним адміністративним судом. Вищевказаною постановою відкрито виконавче провадження з виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.05.2025 в частині перерахунку і виплатити [PERSON] грошового забезпечення з 01.01.2021 по 31.12.2021, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошову допомогу на оздоровлення, тощо), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячних грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 та з урахуванням виплачених сум. На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 79363815 державною установою «Райківецька виправна колонія (№78)» було надіслано лист від 12.11.2025 № 14/4240 з інформацією про здійснені заходи для виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 560/3719/25, яке набрало законної сили 15.09.2025. Державному виконавцю було повідомлено, що [PERSON] нараховане грошове забезпечення з 01.01.2021 - 31.12.2021, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошову допомогу на оздоровлення, тощо), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2021 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», але не може бути виплачене у зв`язку із відсутністю коштів по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», а також повідомлено про те, що виконання державною установою рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/3719/25 повністю буде можливим за наявності коштів по КЕКВ 2800. Згідно затвердженого кошторису на 2025 рік, державній установі «Райківецька виправна колонія (№78)» по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» було виділено 85000,00 грн, дані кошти були спрямовані на сплату податків та судових витрат. З метою отримання додаткового фінансування для виконання рішення по справі № 560/3719/25, державною установою «Райківецька виправна колонія (№78)», 18.09.2025 було надіслано лист № 10/3484 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (розпорядник бюджетних коштів другого рівня) з проханням виділити кошти за бюджетною програмою КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». 25.11.2025 державним виконавцем складено акт про невиконання рішення боржником без поважних причин та прийнято постанову ВП № 79363815 про накладення на державну установу «Райківецька виправна колонія (№78)» штрафу в розмірі 5100,00 грн. Вважаючи спірну постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право., зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Згідно з частиною 1 статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404). Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. Своєю чергою, стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження"). У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження"). Таким чином, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. При цьому, Законом №1404-VIII встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання або ж невиконання в повному обсязі. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання. З наведеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Окрім того, згідно з практикою Верховного Суду (постанова від 21.11.2018 у справі № 373/436/17) невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. В цьому разі накладення державним виконавцем штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. З матеріалів справи суд встановив, що рішення суду було частково виконано, проведений перерахунок грошового забезпечення [PERSON] та подано лист № 10/3484 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (розпорядник бюджетних коштів другого рівня) з проханням виділити кошти за бюджетною програмою КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Питання видалення коштів на фінансування виконання судових рішень по даній категорії справ є компетенцією Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції . Державна установа «Райківецька виправна колонія (№78)» є бюджетною неприбутковою організацією, основним видом економічної діяльності якої є «Діяльність у сфері юстиції та правосуддя». Державна установа створена не з метою отримання прибутку, а для виконання покарання засуджених осіб до позбавлення волі та з метою їх виправлення і ресоціалізації. Згідно з положеннями ч.1 ст.24 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" фінансування діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Органом управління державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» є Міністерство юстиції України. Державна установа є розпорядником бюджетних коштів третього рівня і повністю фінансується з державного бюджету, здійснює свої видатки в межах кошторису, який затверджується на бюджетний рік Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України. Відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Згідно з пп. 9 п. 2.6 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333: «2.6. Код 2800 «Інші поточні видатки» За цим кодом здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами, у тому числі: 9) виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), крім виплат, передбачених підпунктом 27 підпункту 2.5.3 пункту 2.5 цієї глави цієї Інструкції, щодо: відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду; інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду, у тому числі виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством. Перерахування (сплата) податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також інших податків і зборів, які у встановлених законодавством випадках підлягають нарахуванню/утриманню на/з сум виплат за рішеннями суду, здійснюються за цим кодом; відшкодування судових витрат». Верховний Суд в постановах від 07.11.2019р. у справі № 420/70/19, від 23.04.2020р. у справі №560/523/19 та від 24.01.2018р. у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021р. у справі № 360/4708/20 та від 13.10.2021р. у справі № 360/4705/20 зазначив, що невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Вказані висновки Верховного Суду є релевантними до спірних правовідносин, оскільки стосуються виплати коштів за рахунок державного бюджету, а тому підлягають застосуванню до даних правовідносин. Даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Аналогічна позиція у рішенні ВС від 31 березня 2020 року справа №640/11079/19 адміністративне провадження №К/9901/5676/20. Суд дійшов висновку, що державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали позивачу виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що часткове невиконання судового рішення позивачем через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки об`єктивно не залежить від позивача. Отже, постанова про накладення штрафу є необґрунтованою, без встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин, без направлення жодного запиту до боржника та інших державних органів, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 25.11.2025 у виконавчому провадженні № 79363815 про накладення штрафу на державну установу «Райківецька виправна колонія (№ 78)» у розмірі 5100 грн. Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до матеріалів виконавчого провадження, суд зазначає, що після скасування постанови державного виконавця в судовому порядку зміни до матеріалів виконавчого провадження вносить сам державний виконавець або його керівник після отримання відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а тому наразі позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають. Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити частково. Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.

Резолютивна частина:
Позов державної установи «Райківецька виправна колонія (№ 78)» задовольнити частково. Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 25.11.2025 у виконавчому провадженні № 79363815 про накладення штрафу на державну установу «Райківецька виправна колонія (№ 78)» у розмірі 5100 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Результат: partial