Вид судочинства: commercial
Суддя: Давиденко І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. 11.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріховський завод сільгосптехніки" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгровіст" (Покупець) укладено Договір № 12519/10.2023 (Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти наступний Товар та здійснити його оплату на умовах цього Договору: Очисник вороху ОВС-25 у кількості 1 шт. за ціною 178 000,00 грн (в тому числі ПДВ - 29 666,67 грн). Загальна вартість Товару становить 178 000,00 грн (в т.ч. ПДВ) (п. 3.1 Договору). Згідно з п. 3.3 Договору, попередня оплата товару здійснюється Покупцем, у розмірі - 53 400,00 грн, з урахуванням ПДВ 20% - 8 900,00 грн. Остаточна оплата проводиться Покупцем в день приймання-передачі Товару, після підписання сторонами даного Договору. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 3.4 Договору). Пунктом 3.5 Договору узгоджено, що поставка Товару здійснюється протягом 14-ти робочих днів після внесення Покупцем передплати, згідно п. 3.3. Договору. Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріховський завод сільгосптехніки» було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Украгровіст" рахунок на оплату № 000519 від 11 жовтня 2023 року за визначений Договором № 12519/10.2023 товар в розмірі 178 000,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгровіст" здійснило оплату за очисник вороху на підставі рахунку № 519 від 11.10.2023 та Договору № 12519/10.2023 в розмірі 53 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №31 від 17.10.2023. Позивач посилався на те, що відповідачем товар поставлено не було. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2023 позивачем на електронну адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу вих. №2023-11-02 від 02.11.2023 про повернення попередньої оплати в розмірі 53 400,00 грн. 03.11.2023 відповідачем на рахунок позивача було повернуто 1 925,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №79 від 03.11.2023, призначення платежу «часткове повернення коштів, згідно листа вих. № 2023-11-02 від 02.11.2023». Невиконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару та повернення суми попередньої оплати за даний товар, стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. У відповідності до вимог ст.ст. 662,663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Судом встановлено, що після виставлення відповідачем рахунку № 000519 від 11.10.2023, позивач на виконання п. 3.3 Договору, здійснив попередню оплату в розмірі 53 400,00 грн, , що підтверджується платіжною інструкцією № 31 від 17.10.2023. Проте, матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем товару позивачу, відповідно до сплаченої попередньої оплати. Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Положеннями ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 02.11.2023 позивачем на електронну адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу вих. №2023-11-02 від 02.11.2023 про повернення попередньої оплати в розмірі 53 400,00 грн. 03.11.2023 відповідачем на рахунок позивача було повернуто 1 925,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №79 від 03.11.2023. Таким чином, сума не повернутої відповідачем позивачу попередньої оплати складає 51 475,00 грн. Жодного підтвердження факту поставки відповідачем на користь позивача товару або повернення на користь позивача грошових коштів в розмірі 51 475,00 грн матеріали справи не містять. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 51 475,00 грн попередньої оплати є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»). Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем у ч. 4 прохальної частини позовної заяви заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (п. 1 ч. 5 ст. 129 ГПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано лише Договір № 10/11/2023 від 10.11.2023 про надання правової допомоги. Частиною 8 ст. 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, судові витрати на професійну правничу допомогу не розподіляються, позивач не обмежений правом на звернення до суду, у встановлений чинним Господарським процесуальним кодексом України строк, з відповідним клопотанням про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу з поданням належних документальних доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу саме по даній справі. Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріховський завод сільгосптехніки" (70501, Запорізька область, Пологівський район, м. Оріхів, вул. Привокзальна, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 44955170) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгровіст" (61052, м. Харків, вул. Ярославська, буд. 25, оф. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 45007928) 51 475 (п`ятдесят одну тисячу чотириста сімдесят п`ять) грн 00 коп. попередньої оплати. 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріховський завод сільгосптехніки" (70501, Запорізька область, Пологівський район, м. Оріхів, вул. Привокзальна, буд. 4, ідентифікаційний код юридичної особи 44955170) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгровіст" (61052, м. Харків, вул. Ярославська, буд. 25, оф. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 45007928) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати накази після набрання рішенням законної сили. Рішення складено та підписано 11.01.2024. Суддя І.В. Давиденко Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Результат: granted