Вид судочинства: administrative
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах. Просила визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 5579 від 18.10.2019 року та зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 11.10.2019 року № 5579 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових удвох, час роботи [PERSON] з 01.01.2011 року по 30.04.2014 року; з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року; з 01.04.2015 року по 13.04.2015 року; 21.04.2015 року по 29.04.2015 року; з 01.08.2015 року по 16.08.2015 року; з 16.09.2015 року по 28.09.2015 року; з 12.10.2015 року по 16.10.2015 року; з 01.02.2016 року по 15.02.2016 року; з 13.04.2016 року по 25.04.2016 року; з 23.05.2016 року по 30.06.2016 року; з 04.07.2016 року по 17.07.2016 року; 01.08.2016 року по 14.08.2016 року; з 27.09.2016 року по 09.10.2016 року; з 26.10.2016 року по 07.11.2016 року; з 23.11.2016 року по 05.12.2016 року. Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах з дня її звернення до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 11.10.2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням відповідача № 5579 від 18.10.2019 року, їй відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пенсійний фонд не зарахував до її пільгового стажу за Списком № 1 01.01.2011 року по 30.04.2014 року; з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року; з 01.04.2015 року по 13.04.2015 року; 21.04.2015 року по 29.04.2015 року; з 01.08.2015 року по 16.08.2015 року; з 16.09.2015 року по 28.09.2015 року; з 12.10.2015 року по 16.10.2015 року; з 01.02.2016 року по 15.02.2016 року; з 13.04.2016 року по 25.04.2016 року; з 23.05.2016 року по 30.06.2016 року; з 04.07.2016 року по 17.07.2016 року; 01.08.2016 року по 14.08.2016 року; з 27.09.2016 року по 09.10.2016 року; з 26.10.2016 року по 07.11.2016 року; з 23.11.2016 року по 05.12.2016 року. Отже, позивач вважає що її права були порушенні таким розпорядженням відповідача, у зв`язку із чим вона звернувся до суду. 02 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач свої правом не скористався та не надав суду відзив на позовну заяву. У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність вирішення спору за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне. Позивач - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є громадянкою України, що підтверджується паспортом [NUMBER] . Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення). 11 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась із заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Згідно рішення № 5579 від 18.10.2019 року, в призначені пенсії за віком на пільгових умовах позивачу було відмовлено. До пільгового стажу за Списком № 1 [PERSON] зараховані періоди її роботи: з 14.06.2007 року по 31.12.2010 року та з 12.12.2016 року по 31.08.2019 року, що складає 6 років 3 місяці 8 днів. Пенсійний фонд не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 позивачу періоди її роботи з 01.01.2011 року по 30.04.2014 року; з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року; з 01.04.2015 року по 13.04.2015 року; 21.04.2015 року по 29.04.2015 року; з 01.08.2015 року по 16.08.2015 року; з 16.09.2015 року по 28.09.2015 року; з 12.10.2015 року по 16.10.2015 року; з 01.02.2016 року по 15.02.2016 року; з 13.04.2016 року по 25.04.2016 року; з 23.05.2016 року по 30.06.2016 року; з 04.07.2016 року по 17.07.2016 року; 01.08.2016 року по 14.08.2016 року; з 27.09.2016 року по 09.10.2016 року; з 26.10.2016 року по 07.11.2016 року; з 23.11.2016 року по 05.12.2016 року. Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. З трудової книжки позивача серії [NUMBER] вбачається, що у спірні періоди позивач працювала на різних посадах на ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат». Згідно довідки ПАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 15 березня 2017 року про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці робота позивача проводилась повний робочий день та в умовах фабрики по дробленню і подрібнення вапняку, який містить 2% та більше двоокис кремнію. Також, матеріали справи містять копії наказів про атестацію робочих місць від 1 грудня 1994 року, 6 грудня 1999 року,, 28 грудня 2001 року, 8 грудня 2004 року, 5 грудня 2009 року, 26 грудня 2011 року, 30 грудня 2014 року, 15 грудня 2016 року. Позивачем також надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 258 від 04.10.2019 року, в якій зазначено, що [PERSON] працювала повний робочий день в ПРАТ «НОВОРОЇЦЬКЕ РУ» і за період з 12.12.2016 року по теперішній час виконувала роботи в збагачувальному виробництві корисних копалин що містять у пилу 2% та більше кристалічної (вільної) двоокисі кремнію за професією машиніста конвеєра дробильно - збагачувальної фабрики, що передбачена Списком № 1 розділ ІІ підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 за період з 12.12.2016 року по теперішній час. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону: 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Суд зауважує, що відповідач всупереч зазначеному у 3-місячний строк не витребував додаткових документів та не вчинив інших дій спрямованих на підтвердження стажу роботи для зарахування періодів роботи до страхового та пільгового стажу, а прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії. Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди на вищезазначених підприємствах. Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають. За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи. Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02). Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення. За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію задоволенню не підлягають. При цьому, враховуючи, що робота позивача на посадах, що дають право на пільгове призначення пенсії підтверджена наявними матеріалами справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи. Відповідно до приписів ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач із даним позовом, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Тобто, розглядаючи заяву позивача від 11.10.2019 року про призначення пенсії за віком, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача з зарахуванням визначеного судом періоду. Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем. З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. (квитанція про сплату № 0.0.1527804636.1 від 19.11.2019 року). Отже, судовий збір у розмірі 700 грн., пропорційно частині задоволених вимог, підлягає сплаті за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17, код ЄДРПОУ 42169496) про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії на пільгових умовах - задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17, код ЄДРПОУ 42169496) № 5579 від 18.10.2019 року. Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17, код ЄДРПОУ 42169496) повторно розглянути заяву від 11.10.2019 року № 5579 про призначення пенсії за віком та зарахувати до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ): з 01.01.2011 року по 30.04.2014 рік; з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року; з 01.04.2015 року по 13.04.2015 року; 21.04.2015 року по 29.04.2015 року; з 01.08.2015 року по 16.08.2015 року; з 16.09.2015 року по 28.09.2015 року; з 12.10.2015 року по 16.10.2015 року; з 01.02.2016 року по 15.02.2016 року; з 13.04.2016 року по 25.04.2016 року; з 23.05.2016 року по 30.06.2016 року; з 04.07.2016 року по 17.07.2016 року; 01.08.2016 року по 14.08.2016 року; з 27.09.2016 року по 09.10.2016 року; з 26.10.2016 року по 07.11.2016 року; з 23.11.2016 року по 05.12.2016 року. В іншій частині позовних вимог - відмовити. Стягнути на користь [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17, код ЄДРПОУ 42169496) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Результат: partial