Вид судочинства: commercial
Суддя: Лаврова Л.С.
Дата ухвалення: 2012-05-29 00:00:00+03

Обставини справи:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні будівлею цегляної споруди яка розташована за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська 99. В обгрунтування позовної заяви повідомляє, що Відкрите акціонерне товариство Виробничо-наукове підприємство Укрзооветпромпостач(позивач) створено згідно із наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України № 143 від 26.05.1995 р. До статутного фонду підприємства згідно з вказаним наказом (із змінами) увійшла будівля цегляної споруди, що перебувала на балансі Харківського державного підприємства Зооветпромпостач яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська 99. До розгляду справи залучені в якості співвідповідачів - Державне підприємство «Сумська державна біологічна фабрика», [PERSON]; притягнуті в якості третіх осіб [PERSON]; Справа розглядом зупинялась до вирішення по суті справ за № 5023/3026/11 та № 5023/1160/11. По суті позовних вимог у справі за № 5023/3026/11 судом встановлено наступне, шо позивач звертався до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним свідоцтво від 13.11.01 про право власності на майно цілісного майнового комплексу ВАТ "Харківзооветпромпостач", видане Дергачівською міською радою, в частині визнання права власності на споруду цегельного складу літера "Б". Господарський суд Харківської області ухвалою від 25.01.2012 року провадження у справі припинив на підставі п.1ст.80 ГПК України. По суті позовних вимог які були розглянуті у справі за № 5023/1160/11 судом встановлено наступне, що ВАТ "Виробничо-наукове підприємство Укрзооветпромпостач звертався до господарського суду Харківської області з позовом до РВ ФДМУ по Харківській області в якому просив суд визнати незаконними дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області по включенню цегельного складу літера Б за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська 99 до складу майна цілісного майнового комплексу ВАТ Харківзооветпромпостачта передачі його у власність ВАТ Харківзооветпромпостач; визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від РВ ФДМУ по Харківській області у власність ВАТ Харківзооветпромпостач№ 172 від 22.05.2000 р в частині включення до нього відомостей про передачу цегельного складу літера Б (№ п/п 2, інвентарний номер об'єкта 7). Рішенням по справі № 5023/1160/11 від 21.11.2011 року в частині позовних вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна від РВ ФДМУ по Харківській області у власність ВАТ Харківзооветпромпостач№ 172 від 22.05.2000 р в частині включення до нього відомостей про передачу цегельного складу літера Б (№ п/п 2, інвентарний номер об'єкта 7) - провадження у справі припинено.В задоволені решти позовних вимог відмовлено . Факти, встановлені рішенням господарського суду , під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.( с. 35 ГПК України). Присутній у судовому засіданні 29.05.2012 року представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області ( третя особа) проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи також достатність часу, наданого учасникам судового процесу для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як зазначає позивач в позовній заяві, ВАТ ВНП Укрзооветпромпостач створено згідно із наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України № 143 від 26.05.1995 р. До статутного фонду підприємства, згідно з вказаним наказом (із змінами), увійшла будівля цегельної споруди складу Б, що перебувала на балансі Харківського державного підприємства Зооветпромпостач та знаходилась за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська, 99. , яка передана створеному підприємству комісією з представників обох сторін за актом передачі майна. За результатами інвентаризації нерухомого майна, яке передано до статутного фонду ВАТ ВНП Укрзооветпромпостач і є його власністю, підтверджено знаходження вказаної споруди на балансі підприємства станом на 01.04.1996 р . Позивач зазначає, що споруда цегельного складу літера Б, яка є його власністю, помилково у складі іншого майна РВ ФДМУ по Харківській області передана у власність ВAT Харківзооветпромпостач, а від нього - іншим особам. Позивач, посилаючись на те, що спірну споруду було помилково передано до складу майна ВАТ Харківзооветпромпостач і далі приватизовано, чим порушено його право власності , звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно преамбули Закону України "Про приватизацію державного майна", саме цей Закон регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, з метою створення багатоукладної соціально орієнтованої ринкової економіки України. Також згідно ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна"законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законів України з питань приватизації. Згідно ст. 6 Закону України "Про приватизацію державного майна" суб'єктами приватизації є, зокрема, державні органи приватизації, покупці (їх представники). Державну ж політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію державного майна"). У відповідності до ст. 8 вказаного Закону покупцями об'єктів приватизації можуть бути громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства, юридичні особи, зареєстровані на території України. Законом України "Про Державну програму приватизації" затверджено Державну програму приватизації на 2000 - 2002 роки, яка діє до затвердження чергової Державної програми приватизації, а оскільки чергової Державної програми приватизації не затверджувалось, то норми Державної програми приватизації на 2000 - 2002 роки є чинними та застосовуються до даних правовідносин. Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до об'єктів державної власності, що підлягають приватизації належать майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" дія цього Закону не поширюється, зокрема, на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються. Пунктом 39 Методики оцінки вартості об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 18 січня 1995 року, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що вартість майна цілісного майнового комплексу зменшується, зокрема, на вартість майна державного житлового фонду, який приватизується відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також на вартість об'єктів, що не підлягають приватизації. Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України № 143 від 26.05.1995 року про створення виробничо-наукового підприємства Укрзооветпостач, створено виробничо-наукове державне підприємство Укрзооветпостачна базі виробничого відділу корпорації за адресою: м. Київ, вул. Васильківська,16, призначено диретором ВНДП Укрзооветпостач [PERSON], передано в установленому порядку на баланс новоствореного підприємства майно Харківського державного підприємства Зооветпостач (згідно з додатком № 2). Відповідно до Наказу Міністерства сільського господарства і продовольства України №166 від 28.05.1996 "Про внесення змін до наказів від 26.05.95 №143 та від 11.95 №323", пункт 3 і 4 наказу Мінсільгосппроду від 26.05.95 року викладено в такій редакції: п. 3 "Вилучити із майнових комплексів майно Харківського державного приємства "Зооветпромпостач" - згідно з додатком 2 та передати його ВНП Укрзооветпромпостач" для створення Статутного фонду; п.4 прийом-передачу здійснити за станом на 01.04.96 року". Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Закону України Про особливості приватизації в агропромисловому комплексі, та Закону України "Про приватизацію державного майна", Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області прийнято рішення про приватизацію Харківського державного підприємства по зоотехнічному та ветеринарному виробництву і постачанню Харківзооветпромпостач. Відповідно до переліку споруд, які передаються Харківським державним підприємством Зооветпромпостач виробничо-науковому підприємству Укрзооветпромпостач Харківська обл., м. Дергачі вул. Лозівська, 99 (додаток № 2 до наказу Мінсільськгопроду України № 143 від 26.05.95 р.) зазначено споруду у кількості 1 одиниці, площею 240,0 кв.м. Згідно з актом передачі майна та відповідно до наказу Мінсільськгопроду України № 143 від 26.05.95 р. ХДП Зооветпропостачпередано Виробничо-науковому підприємству Укрзооветпромпостачцегельну споруду площею 240,0 м. кв., балансовою вартістю станом на 01.04.1995 р. 108880200 крб., залишковою вартістю 55528900 крб. Проте, матеріали справи не містять акту прийому-передачі відповідно до п.4 зазначеного Наказу №166 від 28.05.1996 року, у звязку з чим, документально встановити факт передачі цегляної споруди площею 240 кв.м. Харківським державним підприємством ЗооветпромпостачВНП "Укрзооветпромпостач" для створення статутного фонду, не вдається можливим. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області за № 1133 - П від 26.06.1997 року створено комісію з інвентаризації майна цілісного майнового комплексу Харківського державного підприємства по зоотехнічному та ветеринарному виробництву і постачанню ХарківзооветпромпостачХарківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, б.№ 99. З протоколу засідання інвентаризаційної комісії від 04.08.1997 року вбачається, що інвентаризаційна комісія відмічала, що на території бази Харківзооветпромпостач в м. Дергачі знаходяться будівля сховищ з цегли площею 240 кв.м., яка знаходилась на балансі даного підприємства, а згодом, подальшому, була згідно наказу Мінсільскпроду України від 26.05.1995 року за № 143 та акту прийому-передачі, було передано від Харківзооветпромпостач на баланс промислово-наукового підприємства Укрзооветпромпостач, дане приміщення не є власністю Харківзооветпромпостачта не входить до цілісного майнового комплексу. Натомість, до переліку нерухомого майна (будівлі та споруди), що приватизується Державним підприємством Харківзооветпромпостачу складі цілісного майнового комплексу, під порядковим № 2 та інвентаризаційним порядковим № 7 входив цегляний склад 1973 року вводу в експлуатацію, залишковою вартістю 33991,04 грн., який знаходився за адресою: 312040, Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська, 99. Як встановлено рішенням господарського суду Харківської області від 21.11.2011 року у справі за № 5023/1160/11 , з аналізу матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що вони не містять цегельну споруду площею 240 кв.м. На підставі рішення Дергачівської міської ради від 13.11.2001 № 180/3 оформлено свідоцтво від 13.11.2001 р про право власності на приміщення та споруди по вул. Лозівській 99 у м. Дергачі за ВАТ Харківзооветпромпостач в цілому. 11.06.2002 року, на підставі Рішення Дергачівської міської ради від 11.06.2002 р. №94/4 Державній Сумській біологічній фабриці (третій особі -3) видано свідоцтво про право власності на об'єкт в 13/100 частинах по вул. Лозівській,99 м. Дергачі. За договором купівлі-продажу від 15.11.2002 р ВАТ Харківзооветпромпостачпродав 6/100 частки об'єкту нерухомості в м. Дергачі по вул. Лозівській 99 громадянці [PERSON] (третій особі - 5), на яку частку виділив приміщення гаражу, позначене у плані літерою К. Відповідно до [PERSON] №3214969 з реєстру прав власності на нерухоме майно, Дергачівського комунального підприємства технічної Інвентаризації "Інвенрос" від 30.03.2004 комплекс за адресою Харківська обл., м. Дергачі по вул. Лозівська 99, складається з наступних будівель та споруд: - контора (цегляна) літ. "А2" загальною площею 1066.6 кв.м; - склад літ. "Б" (цегляний) загальною площею 392.4 кв.м; - навіс літ. "В" (цегляний) загальною площею 438.5 кв.м; - навіс літ. "Г" (цегляний) загальною площею 172.0 кв.м; - навіс літ. "Д" (цегляний) загальною площею 48.9 кв.м; - навіс літ. "І" (цегляний) загальною площею 103.8 кв.м; - гараж літ. "К" (цегляний) загальною площею 280.6 кв.м; - прохідна літ. "Л" (цегляна) загальною площею 13.6 кв.м; - льох літ. "Н" (цегляний) загальною площею 16.4 кв.м; - колодязь літ. "П" (залізобетонний); - вигрібна яма літ. "О" (залізобетонна); - сховище літ. "М" (цегляне) загальною площею 58.3 кв.м; - огорожа літ. "№1-№3" (залізобетонна, металева); - водонапірна башта літ. "Р" (цегляна). Об'єкт нерухомості знаходиться в праві власності в наступних частках: 1)[PERSON] - 6/100; 2) ВАТ "Харківзооветпромпостач" - 81/100; 3) Державна Сумська біологічна фабрика - 13/100. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] надано в Дергачівської державної нотаріальної контори з метою відчуження частини комплексу: частини контори площею 859.60 кв.м, склад "Б", льох "М", прохідна "Л", водонапірна башта Т, навіси "В,Г,ДД" та частину огорожі, балансово-експертною вартістю - 142699 грн., котрі згідно проведеному розрахунку складають 81/100 частини. Загальна балансово - експертна вартість - сто сімдесят шість тисяч шістсот сорок грн.". За договором купівлі-продажу від 06.04.2004 року ВАТ Харківзооветпромпостачв особі ліквідатора [PERSON] під час процедури ліквідації у зв'язку із банкрутством продав, 81/100 частки об'єкту нерухомості в м. Дергачі по вул. Лозівській 99, в т.ч. споруду складу Б, фізичній особі-підприємцю [PERSON] ( третьому відповідачу). Таким чином, з зазначеного вбачається, що цегельна споруда площею 240,00 кв.м до цілісного майнового комплексу Харківського державного підприємства по зоотехнічному та ветеринарному виробництву і постачанню Харківзооветпромпостач", яке перетворено у ВАТ "Харківзооветпромпостач" включена не була. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, з аналізу рішення по справі за № 5023/1160/11 вбачається, що склад цегельний літ. Б, який належить ФОП [PERSON], має площу 392,4 кв. м. 1972 року забудови, а цегляна споруда, що передавалася до ВНП Укрзооветпромпостач, згідно акту передачі має площу 240 кв. м. 1962 року забудови, отже зазначені цегляні споруди, є двома різними обєктами нерухомості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини першої ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Чинне законодавство України не передбачає для державних підприємств не тільки обов'язку, але й можливості передачі за власною ініціативою приватизованого майна третім особам. Питання приватизації майна державних підприємств було урегульовано, як Законом України "Про приватизацію державного майна" так і іншими законодавчими актами, прийнятими на виконання вищезазначеного закону. Відповідно до частини першої ст. 21 Закону України "Про власність", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, підставою виникнення права колективної власності є, у тому числі перетворення державних підприємств в акціонерні й інші суспільства. Що у свою чергу містить у собі, відповідно норм матеріального права, сукупність послідовних дій, у т.ч. проведення інвентаризації майна приватизованого об'єкта, складання балансу відповідного об'єкта за останній звітний період, визначення розміру статутного фонду відкритого акціонерного товариства, що створюється в процесі приватизації, складання акту оцінки майна об'єкта, державної реєстрації відкритого акціонерного товариства, продажу акцій і т.д. На підставі ст. 58 Конституції України й п. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України закони й інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що дії Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області по включенню цегляного складу літера Б за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська, 99, до складу майна цілісного майнового комплексу ВАТ Харківзооветпромпостачта передачі його у власність ВАТ Харківзооветпромпостач, вчинені у відповідності до норм діючого законодавства, отже, вимоги позивача в частині визнання цих дій незаконними, не підтверджуються матеріалами справи, тому є необґрунтованими. Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено що останній є власником даного приміщення. Крім того, доводи, викладені у його позовній заяві спростовані матеріалами справи, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на позивача. Враховуючи викладене та

Резолютивна частина:
В задоволені решти позовних відмовити . Повне рішення складено 01.06.2012 року. Суддя Лаврова Л.С.

Результат: other