Вид судочинства: administrative
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся із позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області про визнання протиправними дій щодо неналежного розгляду заяви від 30 липня 2019 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території [ADDRESS] ; зобов`язання повторно прийняти та розглянути заяву від 30 липня 2019 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території [ADDRESS] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території [ADDRESS]. Однак, на черговій сесії Дубівської сільської ради 17 вересня 2019 року позивачу було відмовлено у задоволенні заяви та наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території села Дубове Ковельського району, тому останній вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що не ґрунтуються на законі, та грубо порушують його права. При цьому стверджує, що, звертаючись до відповідача із заявою (клопотанням) про надання дозволу на складання проекту землеустрою, нею виконано усі вимоги, визначені у частині шостій статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та необхідні для прийняття відповідачем рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Відповідач у відзиві на позовну заяву (арк. спр. 34-36) позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що 23 вересня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено (рішення сесії не прийнято). При цьому зазначає, що відповідно до рішення Дубівської сільської ради від 12 серпня 2019 року №44/9 по вулицях Сонячна та Вишнева в с.Дубове проводиться інвентаризація земельних ділянок. Згідно із порядком денним 44 сесії сьомого скликання Дубівської сільської ради рішення про проведення інвентаризації приймалось раніше, ніж рішення щодо заяви позивача, відтак надання дозволу на розробку проекту землеустрою об`єктивно суперечило б рішенню про проведення інвентаризації. Крім того, в порушення Регламенту Дубівської сільської ради, що затверджений рішенням сільської ради від 27 грудня 2016 року №16/7, заява позивачки не була погоджена у постійній комісії з питань земельних відносин, сільського господарства, екології, будівництва та перспективного планування. Із витягу з протоколу 45 сесії сьомого скликання Дубівської сільської ради слідує, що за рішення про надання дозволу на розробку технічної документації депутати не проголосували. Будь-якого впливу на депутатів не здійснювалось, посадові особи Дубівської сільської ради забезпечили законний порядок розгляду питань та волевиявлення депутатів. Також зазначив, що зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення за заявою позивача буде втручанням у його дискреційні повноваження, що є недопустимим. Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області в особі сільського голови просить відмовити повністю у задоволенні позову. У відповіді на відзив від 09 грудня 2019 року представник позивача зазначив, що станом на дату розгляду відповідачем заяви (клопотання) [PERSON] про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на масив земельних ділянок по [ADDRESS] (бажане місце розташування земельної ділянки) було розроблено генеральний план населеного пункту та детальний план відповідної території, як його невід`ємну складову частину. Відтак, посилання відповідача на необхідність попереднього проведення інвентаризації земель, як необхідну та достатню законну підставу відмови позивачу в задоволенні заяви, не ґрунтуються на нормах матеріального права. Більше того, масив земельних ділянок по [ADDRESS] (котрий включає спірну земельну ділянку) складається із сформованих в розумінні статті 79-1 ЗК України земельних ділянок, зі встановленими межами, площами та визначених щодо них правами, які зареєстровані у Державному земельному кадастрі (арк. спр. 44-48). Позивач не погоджується також з доводами відповідача щодо втручання в дискреційні повноваження Дубівської сільської ради, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Ухвалою судді від 06 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1). Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини. [PERSON] 30 липня 2019 року звернувся до Дубівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 17). До даної заяви позивач додав викопіювання з генерального плану забудови села Дубове, кадастрову карту та збірний кадастровий план земельної ділянки, копію паспорта громадянина України. Відповідач листом № 1459 від 23 вересня 2019 року повідомив [PERSON] про те, що його заяву було розглянуто на 45 позачерговій сесії сільської ради, за результатами якого рішення не прийнято (арк. спр. 21-23). Як свідчить витяг з протоколу 45 сесії Дубівської сільської ради від 17 вересня 2019 року, сільська рада ухвалила проект рішення "Про надання згоди на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] ", який був поставлений на голосування за основу та в цілому, однак рішення не прийнято. Позивач, непогоджуючись із таким рішенням відповідача, звернувся із даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною першою статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. При цьому згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З аналізу вказаних норм вбачається, що законом встановлені виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, пунктами "а", "б" частини першої статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Таким чином, розпорядження земельними ділянками комунальної власності територіальної громади с.Дубове Ковельського району Волинської області відноситься до повноважень Дубівської сільської ради Ковельського району. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закону №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно з частиною першою статті 46 Закону №280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Частиною першою статті 47 Закону №280/97-ВР визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. На підставі частини четвертої статті 47 Закону №280/97-ВР постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. Відповідно до частин першої-третьої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. З системного аналізу зазначених норм слідує, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених частиною сьомою статті 118 ЗК України. При цьому, зважаючи на норми Закону №280/97-ВР, таке рішення приймається на пленарних засіданнях. Як слідує з матеріалів справи, заява [PERSON] про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглядалася 17 вересня на пленарному засіданні 45 позачергової сесії сьомого скликання Дубівської сільської ради Ковельського району. Відповідно до витягу з протоколу 45 позачергової сесії сільської ради сьомого скликання від 17 вересня 2019 року рішення за заявою [PERSON] не прийнято, оскільки за результатами голосування не набрало більшості голосів (арк. спр. 23). Наведене дає суду підстави дійти висновку про те, що заява [PERSON] від 30 липня 2019 року не розглянута Дубівською сільською радою в порядку та у спосіб, встановлені ЗК України та Законом №280/97-ВР, оскільки відповідачем не прийнято рішення про надання дозволу чи про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування". Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків. Таким чином, судом установлено, що відповідачем не було прийнято рішення ані про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ані про відмову у його наданні, що свідчить про протиправність дій Дубівської сільської ради Ковельського району. Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд може (з урахуванням вимог статті 19 Конституції) лише зобов`язати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування вирішити питання, яке віднесено до компетенції цього органу, якщо рішенням, діями чи бездіяльністю такого органу порушено чи порушуються суб`єктивні права і їх поновлення можливе у такий спосіб. Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. За приписами абзацу другого частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Таким чином, оскільки в силу вимог статті118 ЗК України надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відноситься до повноважень, в даному випадку, Дубівської сільської ради, яка порушила права та законні інтереси [PERSON] шляхом не прийняття відповідного рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Дубівської сільської ради щодо неналежного розгляду заяви позивача, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] від 30 липня 2019 року та прийняти рішення відповідно до норм ЗК України з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у даному рішенні. Щодо клопотання [PERSON] про зобов`язання відповідача у встановлений судом строк надати звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке. Частиною другою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. На думку суду, відсутні підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення у цій справі, а примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби. Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, за правилами частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області слід стягнути 768 грн 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 30 жовтня 2019 року (арк. спр. 2).

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області (Волинська область, Ковельський район, село Дубове, вулиця Ковельська, 72, ідентифікаційний код юридичної особи 04333939) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити. Визнати протиправними дії Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області щодо неналежного розгляду заяви [PERSON] від 30 липня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зобов`язати Дубівську сільську раду Ковельського району Волинській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 30 липня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд разом з поданими документами та прийняте відповідне рішення у встановленому законодавством порядку з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у даному рішенні. Стягнути на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області 768 грн 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) витрат, понесених на сплату судового збору.

Результат: granted