Вид судочинства: commercial
Суддя: Картавцева Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
22.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (покупець) укладено Договір поставки №625-18, відповідно до умов якого постачальник на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується передати (поставити) у власність покупця спецтехніку, що була у використанні (екскаватори-навантажувачі) у кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору. Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 покупець на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується прийняти зазначений товар та сплатити його ціну відповідно до умов договору. Згідно з п. 3.1 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається з урахуванням умов поставки, визначених у п. 4.2 договору, та зазначається у відповідних специфікаціях. Ціна договору становить 1825200,00 грн з ПДВ (п. 3.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018). Відповідно до п. 3.3 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 розрахунки за товар за цим договором здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом здійснення попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення постачальником рахунку на оплату. Відповідно до п. 8.1 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 цей договір набуває чинності з моменту підписання кожною стороною та діє до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання. Дослідивши зміст Договір № 625-18 від 22.11.2018, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Так, 10.05.2019 АТ «Київенерго» (постачальник) поставило ТОВ «Данко» (покупцю) на умовах Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 товар на суму 864 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання від 10.05.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток АТ «Київенерго» та ТОВ «Данко». У п. 5 Специфікації сторони погодили, що оплата за товар здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення постачальником рахунку на оплату. Однак, доказів сплати визначеної суми коштів постачальнику, матеріали справи не містять. Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 у справі №905/1965/19 припинено процедуру розпорядження майном боржника АТ «Київенерго», яке змінило своє найменування на АТ «К.Енерго», визнано останнього банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 27.07.2021 арбітражним керуючим розміщено оголошення за лотом №69 про продаж майна в процедурі банкрутства АТ «К.Енерго», порушеного Господарським судом Донецької області, справа № 905/1965/19, а саме: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішенням, яке відбулось на електронному майданчику «Е Тендер» з датою проведення аукціону 27.07.2021. 27.07.2021 за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом №UA-PS-2021-07-16-000066-1, переможцем визначено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс». 02.08.2021 між АТ «К.Енерго» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» складено Акт про придбання майна на аукціоні, в якому визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено Сторонами, та на підставі Протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27 липня 2021 року, Продавець передає у власність Покупцеві наступний об`єкт продажу Банкрута - АТ «К.Енерго»: Лот №69: - право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1, в тому числі й оголошені на електронному майданчику через якого Покупцем було подано пропозицію - ТОВ «Е-ТЕНДЕР». Предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, укладеного між сторонами, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1. Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн. (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»). Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором Суд зазначає, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це заміна особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. Судом встановлено, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом у справі № 910/3238/22 про стягнення 255811,45 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ним у встановленому законом порядку набуто право вимоги до відповідача, який не у повному обсязі оплатив товар, отриманий на підставі Договору поставки №625-18 від 22.11.2018, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 216000,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 16090,52 грн пені, 3896,20 грн 3% річних та 19824,73 грн інфляційних втрат за прострочення виконання своїх зобовязань. Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2022 у справі № 910/3238/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" суму основного боргу у розмірі 216 000 грн 00 коп., 3% річні у розмірі 3896 грн 20 коп, інфляційні втрати у розмірі 19824 грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 3595 грн 81 коп. В іншій частині позову відмовлено. Звертаючись до суду з позовом у справі № 910/11558/22, позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду, відповідач не сплатив 216 000,00 грн основного боргу, з огляду на що просить суд стягнути з відповідача 62 635,16 грн пені за період з 11.05.2019 по 11.05.2020, 18 568,44 грн 3% річних за період з 11.05.2019 по 24.08.2021 та з 02.04.2022 по 30.10.2022 та 58 495,09 грн інфляційних втрат за період з травня 2019 по серпень 2021 та з квітня 2022 по вересень 2022. Відповідач у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. У відповіді на відзив позивачем зазначено, що ним не пропущено строки позовної давності, оскільки відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної даності продовжено на період дії карантину. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що на виконання умов Договору поставки №625-18 від 22.11.2018, АТ «Київенерго» (постачальник) поставило ТОВ «Данко» (покупцю) товар на суму 864 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання від 10.05.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток АТ «Київенерго» та ТОВ «Данко». 27.07.2021 арбітражним керуючим розміщено оголошення за лотом №69 про продаж майна в процедурі банкрутства АТ «К.Енерго», порушеного Господарським судом Донецької області, справа № 905/1965/19, а саме: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішенням, яке відбулось на електронному майданчику «Е Тендер» з датою проведення аукціону 27.07.2021. 27.07.2021 за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом №UA-PS-2021-07-16-000066-1, переможцем визначено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс». Судом було встановлено, що 02.08.2021 між АТ «К.Енерго» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» складено Акт про придбання майна на аукціоні, в якому визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено Сторонами, та на підставі Протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27 липня 2021 року, Продавець передає у власність Покупцеві наступний об`єкт продажу Банкрута - АТ «К.Енерго»: Лот №69: - право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1, в тому числі й оголошені на електронному майданчику через якого Покупцем було подано пропозицію - ТОВ «Е-ТЕНДЕР». Предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, укладеного між сторонами, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1. Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн. (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»). У межах розгляду справи № 910/3238/22 судом було встановлено, що наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 у сумі 216000,00 грн (яка мала бути сплачена у строк до 10.05.2019) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим, суд, зокрема, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» суми основного боргу у розмірі 21600,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, обставини, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва та у постанові Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/3238/22, зокрема, щодо порушення ТОВ «Данко» строку на оплату поставленого товару та переходу до ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню. Суд зазначає, що станом на момент ухвалення рішення, в матеріалах справи № 910/11558/22 відсутні докази, які підтверджують обставину сплати відповідачем заборгованості у розмірі 216 000,00 грн, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку відповідача зі сплати заявлених коштів, що свідчить про наявність у позивача права нараховувати компенсаційні втрати на суму основного боргу до моменту виконання зобов`язання. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 62 635,16 грн пені за період з 11.05.2019 по 11.05.2020, 18 568,44 грн 3% річних за період з 11.05.2019 по 24.08.2021 та з 02.04.2022 по 30.10.2022 та 58 495,09 грн інфляційних втрат за період з травня 2019 року по серпень 2021 року та з квітня 2022 року по вересень 2022 року. Проте, суд вважає, що позивач не довів належними доказами факту переходу до нього права вимоги на стягнення пені за Договором, зважаючи на наступне. Як було встановлено вище, предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1. Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»). Щодо переходу до ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" права вимоги на стягнення інших нарахувань (зокрема, пені), то додаток № 1 до акту таких відомостей не містить. Інших доказів, з яких можливо встановити обсяг переданих позивачу прав, останнім не надано, з чого суд робить висновок, що ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не довело факту переходу до нього права вимоги на стягнення штрафних санкцій. Отже, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" щодо стягнення з відповідача пені (що встановлюється договором за згодою сторін), на суму 62 635,16 грн є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат і 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Із викладеного слідує, що право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України, виникло в силу закону, а не договору відступлення. При цьому суть вказаного права полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому новий кредитор (ТОВ "Ніко-Тайс") має право вимоги до боржника в частині стягнення з боржника матеріальних втрат в силу закону. Перевіривши розрахунок 3% річних суд зазначає, що визначені позивачем періоди нарахування є обґрунтованими, а розрахунок арифметично правильним, відтак, позовні вимоги про стягнення та 3% річних у розмірі 18 568,44 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з цим, перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд зазначає, що обґрунтована сума інфляційних втрат за періоди: травень 2019 рік - серпень 2021 рік та квітень 2022 рік - вересень 2022 рік становить 54 999,79 грн, у той час як позивачем заявлено до стягнення 58 495,09 грн, з огляду на що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 54 999,79 грн. Поряд з цим, відповідачем у відзиві заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності, що встановлений статтею 258 ЦК України, щодо якого суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Поряд з цим, відповідно до п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , прийнятої відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжено. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258, 549, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, позивачем не пропущено. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Резолютивна частина:
прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи. 30.11.2022 через «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 02.12.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив та відповідачем у відзиві, суд ВСТАНОВИВ: 22.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (покупець) укладено Договір поставки №625-18, відповідно до умов якого постачальник на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується передати (поставити) у власність покупця спецтехніку, що була у використанні (екскаватори-навантажувачі) у кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору. Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 покупець на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується прийняти зазначений товар та сплатити його ціну відповідно до умов договору. Згідно з п. 3.1 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається з урахуванням умов поставки, визначених у п. 4.2 договору, та зазначається у відповідних специфікаціях. Ціна договору становить 1825200,00 грн з ПДВ (п. 3.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018). Відповідно до п. 3.3 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 розрахунки за товар за цим договором здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом здійснення попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення постачальником рахунку на оплату. Відповідно до п. 8.1 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 цей договір набуває чинності з моменту підписання кожною стороною та діє до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання. Дослідивши зміст Договір № 625-18 від 22.11.2018, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Так, 10.05.2019 АТ «Київенерго» (постачальник) поставило ТОВ «Данко» (покупцю) на умовах Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 товар на суму 864 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання від 10.05.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток АТ «Київенерго» та ТОВ «Данко». У п. 5 Специфікації сторони погодили, що оплата за товар здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення постачальником рахунку на оплату. Однак, доказів сплати визначеної суми коштів постачальнику, матеріали справи не містять. Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 у справі №905/1965/19 припинено процедуру розпорядження майном боржника АТ «Київенерго», яке змінило своє найменування на АТ «К.Енерго», визнано останнього банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 27.07.2021 арбітражним керуючим розміщено оголошення за лотом №69 про продаж майна в процедурі банкрутства АТ «К.Енерго», порушеного Господарським судом Донецької області, справа № 905/1965/19, а саме: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішенням, яке відбулось на електронному майданчику «Е Тендер» з датою проведення аукціону 27.07.2021. 27.07.2021 за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом №UA-PS-2021-07-16-000066-1, переможцем визначено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс». 02.08.2021 між АТ «К.Енерго» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» складено Акт про придбання майна на аукціоні, в якому визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено Сторонами, та на підставі Протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27 липня 2021 року, Продавець передає у власність Покупцеві наступний об`єкт продажу Банкрута - АТ «К.Енерго»: Лот №69: - право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1, в тому числі й оголошені на електронному майданчику через якого Покупцем було подано пропозицію - ТОВ «Е-ТЕНДЕР». Предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, укладеного між сторонами, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1. Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн. (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»). Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором Суд зазначає, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це заміна особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. Судом встановлено, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом у справі № 910/3238/22 про стягнення 255811,45 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ним у встановленому законом порядку набуто право вимоги до відповідача, який не у повному обсязі оплатив товар, отриманий на підставі Договору поставки №625-18 від 22.11.2018, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 216000,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 16090,52 грн пені, 3896,20 грн 3% річних та 19824,73 грн інфляційних втрат за прострочення виконання своїх зобовязань. Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2022 у справі № 910/3238/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" суму основного боргу у розмірі 216 000 грн 00 коп., 3% річні у розмірі 3896 грн 20 коп, інфляційні втрати у розмірі 19824 грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 3595 грн 81 коп. В іншій частині позову відмовлено. Звертаючись до суду з позовом у справі № 910/11558/22, позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду, відповідач не сплатив 216 000,00 грн основного боргу, з огляду на що просить суд стягнути з відповідача 62 635,16 грн пені за період з 11.05.2019 по 11.05.2020, 18 568,44 грн 3% річних за період з 11.05.2019 по 24.08.2021 та з 02.04.2022 по 30.10.2022 та 58 495,09 грн інфляційних втрат за період з травня 2019 по серпень 2021 та з квітня 2022 по вересень 2022. Відповідач у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. У відповіді на відзив позивачем зазначено, що ним не пропущено строки позовної давності, оскільки відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної даності продовжено на період дії карантину. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що на виконання умов Договору поставки №625-18 від 22.11.2018, АТ «Київенерго» (постачальник) поставило ТОВ «Данко» (покупцю) товар на суму 864 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання від 10.05.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток АТ «Київенерго» та ТОВ «Данко». 27.07.2021 арбітражним керуючим розміщено оголошення за лотом №69 про продаж майна в процедурі банкрутства АТ «К.Енерго», порушеного Господарським судом Донецької області, справа № 905/1965/19, а саме: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішенням, яке відбулось на електронному майданчику «Е Тендер» з датою проведення аукціону 27.07.2021. 27.07.2021 за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом №UA-PS-2021-07-16-000066-1, переможцем визначено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс». Судом було встановлено, що 02.08.2021 між АТ «К.Енерго» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» складено Акт про придбання майна на аукціоні, в якому визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено Сторонами, та на підставі Протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27 липня 2021 року, Продавець передає у власність Покупцеві наступний об`єкт продажу Банкрута - АТ «К.Енерго»: Лот №69: - право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1, в тому числі й оголошені на електронному майданчику через якого Покупцем було подано пропозицію - ТОВ «Е-ТЕНДЕР». Предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, укладеного між сторонами, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1. Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн. (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»). У межах розгляду справи № 910/3238/22 судом було встановлено, що наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 у сумі 216000,00 грн (яка мала бути сплачена у строк до 10.05.2019) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим, суд, зокрема, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» суми основного боргу у розмірі 21600,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, обставини, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва та у постанові Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/3238/22, зокрема, щодо порушення ТОВ «Данко» строку на оплату поставленого товару та переходу до ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню. Суд зазначає, що станом на момент ухвалення рішення, в матеріалах справи № 910/11558/22 відсутні докази, які підтверджують обставину сплати відповідачем заборгованості у розмірі 216 000,00 грн, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку відповідача зі сплати заявлених коштів, що свідчить про наявність у позивача права нараховувати компенсаційні втрати на суму основного боргу до моменту виконання зобов`язання. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 62 635,16 грн пені за період з 11.05.2019 по 11.05.2020, 18 568,44 грн 3% річних за період з 11.05.2019 по 24.08.2021 та з 02.04.2022 по 30.10.2022 та 58 495,09 грн інфляційних втрат за період з травня 2019 року по серпень 2021 року та з квітня 2022 року по вересень 2022 року. Проте, суд вважає, що позивач не довів належними доказами факту переходу до нього права вимоги на стягнення пені за Договором, зважаючи на наступне. Як було встановлено вище, предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1. Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»). Щодо переходу до ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" права вимоги на стягнення інших нарахувань (зокрема, пені), то додаток № 1 до акту таких відомостей не містить. Інших доказів, з яких можливо встановити обсяг переданих позивачу прав, останнім не надано, з чого суд робить висновок, що ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не довело факту переходу до нього права вимоги на стягнення штрафних санкцій. Отже, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" щодо стягнення з відповідача пені (що встановлюється договором за згодою сторін), на суму 62 635,16 грн є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат і 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Із викладеного слідує, що право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України, виникло в силу закону, а не договору відступлення. При цьому суть вказаного права полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому новий кредитор (ТОВ "Ніко-Тайс") має право вимоги до боржника в частині стягнення з боржника матеріальних втрат в силу закону. Перевіривши розрахунок 3% річних суд зазначає, що визначені позивачем періоди нарахування є обґрунтованими, а розрахунок арифметично правильним, відтак, позовні вимоги про стягнення та 3% річних у розмірі 18 568,44 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з цим, перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд зазначає, що обґрунтована сума інфляційних втрат за періоди: травень 2019 рік - серпень 2021 рік та квітень 2022 рік - вересень 2022 рік становить 54 999,79 грн, у той час як позивачем заявлено до стягнення 58 495,09 грн, з огляду на що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 54 999,79 грн. Поряд з цим, відповідачем у відзиві заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності, що встановлений статтею 258 ЦК України, щодо якого суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Поряд з цим, відповідно до п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , прийнятої відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжено. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258, 549, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, позивачем не пропущено. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог. Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд ВИРІШИВ: 1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» (03035, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, буд. 2, офіс 111; ідентифікаційний код: 32727466) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315; ідентифікаційний код: 38039872) 18 568 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн 44 коп. 3% річних, 54 999 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 79 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 306 (одна тисяча триста шість) грн 55 коп. 3. В іншій частині позову відмовити. 4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Суддя Ю.В. Картавцева

Результат: partial