Вид судочинства: commercial
Суддя: Хотенець П.В.
Дата ухвалення: 2008-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся до господарського суду з вимогами про визнання за ним права власності на торговельний павільйон № 3 у блоці № 3 літ. В-1 загальною площею 17,7 кв.м., розташований за адресою: [INFO], а також з вимогами зобов'язати Комунальне підприємтво "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати за ним право власності на цей об'єкт нерухомості. Свої позовні вимоги позивач мотивувує тим, що він є власником об'єкта нерухомості з 2001 року, так як придбав цей об'єкт згідно Договору № 24 про дольову участь у будівництві торговельних павільйонів, а перший відповідач не визнає це право, чим порушує норми закону та законні права та інтереси позивача. Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник першого відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечує. Представник другого відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву суду не надав, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та першого відповідача, судом встаноалено наступне. 20 жовтня 1999 року позивач уклав з Державним комунальним підприємством Центр відпочинку "Культура" Договір №24 від 20 жовтня 1999 року про дольову участь в будівництві торговельних павільйонів. Згідно з Договором № 24 вказане підприємство зобов'язалось виконати функції замовника будівництва торговельних павільйонів і після закінчення будівництва передати у власність позивача по Акту відповідний торговельний павільйон. 28 серпня 2001 року згідно з Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію об'єкт будівництва, а саме, торговельні павільйони з торговельними залами по [INFO] прийняті комісією в експлуатацію. 02 жовтня 2001 року Державне комунальне підприємство Центр відпочинку "Культура", реалізовуючи покладені на нього обов'язки, передало позивачеві у власність торговельний павільйон у блоці № 3 літ. В-1 загальною площею 17,7 кв.м., розташований за адресою: [INFO]. Згідно статті 128 Цивільного кодексу УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. В зв'язку з тим, що ні законом, ні Договором № 24 інше не було передбачене, позивач став власником торговельного павільйону з моменту його передачі йому. 28 квітня 2004 року Харківська міська рада прийняла рішення № 54/04, яким передала позивачу для експлуатації і обслуговування торговельного павільйону в оренду земельну ділянку площею 0,0026 га. 03 листопада 2004 року на підставі даного рішення був укладений відповідний Договір оренди землі і відповідачу була передана в оренду вказана вище земельна ділянка, що підтверджується Актом прийому-передачі від 03 листопада 2004 року. Таким чином, відповідач придбав у власність вказану споруду, отримав для її обслуговування і експлуатації земельну ділянку і має повне право, згідно з діючим законодавством України, на визнання свого права власності і його захист. Разом з тим, перший відповідач не визнає право власності позивача на споруду. Він вважає, що саме він і інші підприємці, які з ним працюють, мають право на земельну ділянку, на якої знаходиться спірна споруда. Враховуюче те що, згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, перший відповідач повинен був довести суду що саме він, а не позивач, мав право на спірну земельну ділянку для її забудови, але жодного доказу наявності у відповідача права на спірну земельну ділянку, або на будівлю він суду не надав. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна має можливість пред'явити позов про визнання його права власності, якщо вказане право заперечується чи не визнається іншою особою. Згідно статті 49 Закону України "Про власність" володіння майном вважається правомірним якщо інше не буде встановлено рішенням суду. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про власність" право власності в Україні охороняється законом. Право власності на об'єкт нерухомості, згідно діючого законодавства України, повинно бути зареєстровано відповідним підприємством. Таким підприємством є другий відповідач. Враховуючи дані обставини, а також те, що згідно статті 128 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на той період, позивач набув право власності, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними і підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, суд вважає, що витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача. Враховуючи викладене та

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити. Визнати за Приватним підприємцем [PERSON] право власності на торговельний павільйон № 3 у блоці № 3 літ. В-1 загальною площею 17,7 кв.м., розташований за адресою: [INFO]. Зобов'язати Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати за Приватним підприємцем [PERSON] право власності на торговельний павільйон № 3 у блоці № 3 літ. В-1 загальною площею 17,7 кв.м., розташований за адресою: [INFO]. Суддя Хотенець П.В. Секретар судового засідання Дуброва Н.О.

Результат: granted