Вид судочинства: criminal
Суддя: Верьовочніков В. М.
Дата ухвалення: 2012-09-13 00:00:00+03

Обставини справи:
14.05.2012 року неповнолітній [PERSON], з метою заволодіння чужим майном проник на територію домоволодіння №40 на вул. Кашевича в м.Жмеринка, де за допомогою ключа відчинив вхідні двері та проник всередину жилого будинку, звідки умисно, таємно повторно викрав належний неповнолітній [PERSON] ноутбук "НР-625", вартістю 3230 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. З викраденим з місця вчинення злочину зник. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] винним себе у вчиненні даного злочину визнав повністю. Показав, що злочин вчинив при обставинах, викладених вище. Пояснив, що він, будучи раніше всередині будинку на вул. Кашевича, 40, за запрошенням його мешканців, був обізнаний, що в одній із кімнат знаходиться ноутбук, також йому було відомо, що ключ від вхідних дверей будинку зберігається під порогом. Вирішивши вкрасти вказаний ноутбук він 14.05.2012 року підійшов до вказаного жилого будинку, узявши з-під порогу ключ відчинив ним вхідні двері та увійшов всередину. В одній з кімнат взяв ноутбук і вийшов з ним з будинку, зачинивши вхідний замок та поклавши ключ на попереднє місце. Викрадений ноутбук приніс та заховав вдома, нікому не повідомивши про крадіжку. Наступного дня до нього прийшли працівники міліції на пропозицію яких він добровільно видав викрадений напередодні ноутбук. У вчиненому підсудний розкаявся, визнаючи власне усвідомлення вчинення ним крадіжки чужого майна. Із найменуванням та загальною вартістю викраденого ним майна в сумі 3230 грн. погодився. Просив не позбавляти його волі. Потерпіла та її законний представник пояснили, що викрадений ноутбук їм повернуто у справному стані, будь-яких претензій морального чи матеріального плану вони до підсудного не мають. Просили його суворо не карати, стосовно міри покарання висловились на розсуд суду. У відповідності до вимог ст.299 КПК України суд дійшов висновку про недоцільність проведення допиту свідків, вивчення інших доказів щодо тих фактичних даних, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за що він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло. Визначаючи міру покарання суд приймає до уваги тяжкість вчиненого підсудним злочину, що є тяжким, особу [PERSON], який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку, негативно характеризується за місцем проживання на час досудового слідства та задовільно характеризується за місцем проживання в теперішній час; враховує обставини, що помякшують покарання, до яких відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань під час досудового та судового слідства, добровільної видачі викраденого майна у первісному його стані, а також вчинення злочину неповнолітнім; приймає до уваги думку потерпілих, які не вимагали суворого покарання для підсудного, а також враховує умови його життя та виховання, ускладнені малозабезпеченістю сімї та неналагодженими стосунками з вітчимом. Зазначену органом досудового слідства обставину вчинення даного злочину повторно, суд не враховує як таку, що обтяжує покарання підсудного, оскільки вона поглинається диспозицією статті відповідного кримінального закону. Натомість встановлену в судовому засіданні обставину рецидиву злочинів суд не приймає до уваги як обставину, що обтяжує покарання, так як вона не охоплюється обсягом предявленого обвинувачення. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне обрати підсудному покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд, з урахуванням вказаних обставин, що негативно характеризують особу [PERSON] щодо вчинення ним повторно умисного тяжкого корисливого злочину в період іспитового строку за попереднім кримінальним покаранням, доходить висновку про неможливість застосування до нього вимог ст.69 КК України. Вирішуючи питання призначення покарання за сукупністю вироків, суд в порядку ч.2 ст.70 КК України вважає за необхідне визначити загальний строк покарання підсудному в межах максимального строку встановленого для тяжких злочинів з урахуванням відповідних положень ст.102,103 КК України, оскільки призначення покарання за сукупністю вироків в даному конкретному випадку не передбачає поглинення менш суворого покарання більш суворим, що унеможливлює повторне застосування судом до [PERSON] вимог ст.75 КК України.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним та призначити йому покарання за ч.3 ст.185,ст.102 КК України у виді трьох років позбавлення волі. У відповідності до вимог ст.71,103 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 29.03.2012 року остаточне покарання [PERSON] призначити у виді позбавлення волі строком на пять років шість місяців. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому [PERSON] залишити без змін тримання під вартою. Речовий доказ: ноутбук "НР-625" залишити в розпорядженні потерпілої [PERSON] Стягнути з [PERSON] на користь експерта [PERSON] (м.Жмеринка, вул. Леніна, 82/3, р/р №26007012929900 у відділенні №44 АКІБ "УкрСиббанк" м.Жмеринка, МФО 351005, код [NUMBER]) 780 гривень судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи №92 від 24.05.2012 року. На вирок суду може бути подана апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим [PERSON] у той же строк з часу вручення йому копії вироку, до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд. СУДДЯ

Результат: guilty