Вид судочинства: civil
Суддя: Коломійцева В. І.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 лютого 2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. Налагодити нормальні стосунки в сім'ї неможливо. Тому позивач вважає, що збереження сім'ї стало недоцільним та просила суд розірвати шлюб з відповідачем, після його розірвання - залишити їй прізвище «[PERSON]». Ухвалою суду від 03.12.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності (а.с.14). Відповідач в підготовче засідання також не з'явився, подав заяву про визнання позову. У заяві також просив суд справу розглянути без його участі, позов визнав (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 лютого 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У сторін є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом зі сторонами (а.с. 6-9). Сторони припинили шлюбні відносини, хоч і проживають разом (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище "[PERSON]" змінила на прізвище чоловіка "[PERSON]". В позовній заяві, позивач висловила бажання залишити прізвище чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв'язку з визнанням відповідачем позову.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), зареєстрований Виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 17 лютого 2002 року, актовий запис № 1. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "[PERSON]".

Результат: granted