Вид судочинства: administrative
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
22 листопада 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, з такими вимогами: - визнати протиправним рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про відмову [PERSON] в призначенні дострокової пенсії за віком. - зобов`язати Марківське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити дострокову пенсію [PERSON] за віком, як учаснику бойових дій, та нарахувати суми пенсії з 07 серпня 2019 року. В обґрунтування позову зазначено, що маючи необхідний вік та страховий стаж позивач 07 серпня 2019 року звернулась до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій та надала документи, які в усному порядку затребували працівники управління. Також позивач неодноразово в період з 07.08.2019 по 02.10.2019 зверталась в усній формі до фахівців Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з питання чи повністю наданий пакет документів для призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій, відповідь була одна, що позивачу буде повідомлено в разі необхідності. В подальшому позивач отримала поштовий конверт, в якому було рішення №17 від 03.10.2019 Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, та лист від 03.10.2019 №5614/03.1-18 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій, також в цьому рішенні про відмову вказано про надання документів, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, до прийняття рішення посадовими особами Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до надання пакету документів претензії не доводились до позивача. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду після усунення недоліків позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 1-2). 21 грудня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 33-36), в обґрунтування якого зазначено, що позивач 07.08.2019 звернулась з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України щодо військового обов`язку поділяються на відповідні категорії, зокрема на військовозобов`язаних, до яких належать особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави: на резервістів, до яких належать особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Інші категорії осіб, яким відповідно до абзацу 1 пункту 19 статті 6 Закону 3551 надано статус учасника бойових дій, зокрема працівники Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, не передбачені пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058, а отже права на призначення дострокової пенсії не мають. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 43, 49-50). Рішенням Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 03.10.2019 №17 було відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови зазначено, що інші категорії осіб, яким відповідно до абзацу 1 пункту 19 статті 6 Закону 3551 надано статус учасника бойових дій, зокрема працівники Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, не передбачені пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058, а отже права на призначення дострокової пенсії не мають (а.с. 16, 45). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII). Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-XII). При цьому, відповідно до пункту 4 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. Згідно з пунктом 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Згідно з з пунктом 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України. Отже з аналізу наведених положень вбачається, статус учасника бойових дій не є безумовною підставою, яка надає право на призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд зазначає, що в даному випадку статус учасника бойових дій повинен враховуватись в сукупності з іншими вимогами, визначеними пунктом 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пунктами 19, 20 статі 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з наданням відповідних доказів. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] надано статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 26.07.2016. яке було видано на підставі довідки [INFO] №ВОС-2870 від 30.08.2016 про те, що позивач брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с. 13-14). При цьому судом встановлено, що позивач у період з 01.02.2016 по теперішній час перебуває на посаді головного спеціаліста відділення забезпечення Марківського об`єднаного районного військового комісаріату Луганської області та їй присвоєно дев`ятий ранг державного службовця, що підтверджується її трудовою книжкою серії [NUMBER] (а.с. 51-55). Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач належить до категорії осіб з числа працівників Збройних Сил України, яким було надано статус учасника бойових дій, та які перебувають на державній службі, та відповідно на яких поширюються вимоги законодавства про державну службу в Україні. Таким чином, [PERSON] не є особою у розумінні п.4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка має право на призначення дострокової пенсії за віком. Щодо посилань позивача на те, що відповідачем при призначенні пенсії не було взято до уваги Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яким як зазначено позивачем визначено, що учасниками війни вважаються, зокрема, працівники підприємств, які залучалися та брали участь в антитерористичній операції, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне. Так, дійсно пунктом 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (станом на момент надання позивачу статусу учасника бойових дій в редакції від 24.03.2016) було визначено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, працівники Збройних Сил України, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо соціального захисту постраждалих учасників Революції гідності та деяких інших осіб» №2443-VIII від 22.05.2018, було внесено зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме виключено в абзаці першому пункту 19 статті 6 слова "та працівники" і "працівники". Зазначені зміни набрали чинності 25.07.2018, а тому саме з цієї дати пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на працівників Збройних Сил України. Як встановлено судом [PERSON] звернулась із заявою про призначення пенсії 07.08.2019. Отже, станом на момент звернення позивачем із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині, що стосується працівників Збройних Сил України, втратив чинність, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78\~цього Кодексу. Суд зазначає, що позивачем на обґрунтування своїх вимог не надано суду жодних належних доказів на підтвердження того, що вона входить до числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій, та які мають право на призначення дострокової пенсії за віком. Отже з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат не вирішується. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
У задоволенні позову [PERSON] до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Результат: denied