Вид судочинства: administrative
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Описова частина Зміст позовних вимог 20.12.2019 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом [PERSON] до поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Казюкалова Артема Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 17.12.2019 року у м. Лисичанську по вул. Окружна 2, поліцейським батальйону № 1 роти № З УПП в Луганській області рядовим поліції Казюкаловим Артемом Олеговичем, порушуючи законодавство України, було винесено незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року щодо [PERSON] .. Згідно з постанови працівника поліції водій - [PERSON] - керуючи транспортним засобом за зазначеною вище адресою не виконав вимоги п.п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, а саме не подав світовим покажчиком (правого) напрямку при зміні напрямку руху. Позивач заявляє, що ним не порушувались ПДР в час та за обставинами, що були зазначені інспектором поліції в постанові. Позивач зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року прийнята з грубим порушенням вимог закону, не відповідає обставинам справи та є такою, що підлягає скасуванню. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, обсяг доказування працівником поліції визначений не був, постанова у справі про адміністративне правопорушення в порядку діючого законодавства України не містить доведеності порушення безпеки дорожнього руху, що є об`єктом правопорушення в розумінні частини 2 статті 122 КУпАП. Відомості що були зазначені працівником поліції не містить жодних фактів, зафіксованих будь-яким способом порушення ПДР, тим самим у порядку ст. 7 КУпАП не була встановлена об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що за адресою вул. Окружна 2, жодних знаків дорожнього руху, які б міг порушити Позивач не встановлено, дорога якою прямував Позивач без поворотів та є головною. Згідно з постанови інспектора, водій порушив ПДР п.п. 9.2 (б), а саме: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Згідно з Міжнародною Конвенцією про дорожній рух та Правил Дорожнього руху України: -автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. -головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22,1.23.1 -1.23.4 та 2.3. 10.4.4 (ДСТУ 4100-2002 Дорожні знаки) Знак 2.3 «Головна дорога» повинен застосовуватись для позначення ділянки дороги, під час руху якою транспортні засоби мають переважне право проїзду перехрестя, і установлюється на початку такої ділянки дороги. -перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. -напрямок руху - означає напрямок у якому водій рухається прив`язано до дороги та ії напрямку, а не напрямку руху автомобіля у просторі. -поворот - у всіх розуміннях, це зміна напрямку руху. Виходячи з усіх цих понять можна зробити висновок, що згідно з Міжнародною Конвенцією про дорожній рух та Правил Дорожнього руху України, [PERSON] не здійснював повороту в розумінні п.п. 9.2. (б) по вул. Окружна 2, оскільки не змінював напрямку руху, а рухався за зміненим напрямком головної дороги, тому увімкнення ним покажчика правого напрямку, могло увести в оману інших учасників руху. Позивач наголошує, що він рухався відповідно ПДР дотримуючись рядності, а саме: у крайньому правому ряду не змінюючи напрямку руху. Розглядаючи справу за місцем нібито його скоєння. Позивач був позбавлений права на правову допомогу, що передбачено ст. 59 Конституції України. На підставі викладеного, просив суд визнати протиправними дії поліцейського батальйону № 1 роти № З УПП в Луганській області рядовим поліції Казюкалова Артема Олеговича щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] на місці зупинки транспортного засобу 17.12.2019 року та скасувати постанову ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року поліцейського батальйону № 1 роти № 3 УПП в Луганській області рядовим поліції Казюкалова Артема Олеговича про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON] вважає постанову серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.12.2019 протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 23.12.2019 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/10511/19 було відкрито провадження у цій адміністративній справі. 03.01.2019 року відповідач надав до суду письмове клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності, та надав відеоматеріал правопорушення [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач інспектор Казюкалов А.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив справу слухати за його відсутності та залишити адміністративний позов без задоволення. Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER] 17.12.2019 року о 18 годині 33 хвилин в м. Лисичанськ, вул. Окружна 2, водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.п. 9.2.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнал світловими показчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 17.04.2018, [PERSON] є власником ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску. Згідно з посвідченням водія серії [NUMBER] від 25.08.2016 року, [PERSON] має відкриті категорії: В1, В, С1, С, D1, D. Мотивувальна частина Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, до звернення до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідачем наданий суду відеозапис на DVD-R диску з нагрудної камери інспектора УПП від 17.12.2019 року. З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з нагрудної камери вв0046, вв0056 (а.с.5). Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.9.2 б ПДР, відповідачем надано відеозапис №вв0046, інший відеозапис номером не позначено. З дослідженого в судовому засіданні відео-матеріала, наданого відповідачем, не можливо встановити факт скоєння адміністративного правопорушення та порушення ПДР України, а саме: що позивач [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21121, реєстраційний номер [NUMBER] 17.12.2019 року о 18 годині 33 хвилин в м. Лисичанськ, вул. Окружна 2, водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.п. 9.2.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705). Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Казюкалова Артема Олеговича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок, такими, що підлягають задоволенню.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов [PERSON] до поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Луганській області рядового поліції Казюкалова Артема Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі ЕАК № 1873782 від 17.12.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Результат: partial