Вид судочинства: criminal
Суддя: Лупенко А. В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02

Обставини справи:
24.07.2019р., приблизно о 12год. 20хв., [PERSON] перебуваючи біля будинку №112, розташованого по просп. Добровольського в м. Одесі, побачив раніше незнайому йому [PERSON] , яка здійснювала продаж парфюмерної продукції на робочому столі. Далі, Букшань реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до столу, де побачив мобільний телефон, який визначив об`єктом свого злочинного посягання, при цьому розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом ривку відкрито викрав, належній [PERSON] мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6А», загальною вартістю 3450грн., із сім-картками «Лайфселл» та «Київстар», які матеріальної цінності не представляють. На вимоги [PERSON] припинити протиправні дії та повернути викрадений телефон, Букшань не відреагував та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 3450гривень. В судовому засіданні, Букшань повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення. Враховуючи те, що Букшань в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж). При призначенні покарання [PERSON] , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом враховується особа [PERSON] ,\~який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, маючого низку тяжких захворювань та інвалідність 2-групи, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із дідусем, та де характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання [PERSON] , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено. Згідно зі статтями\~50,65 КК України\~особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу [PERSON] ,\~який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, маючого низку тяжких захворювань та інвалідність 2-групи, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із дідусем, та де характеризується позитивно, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, приймаючи до уваги ті обставини, що до теперішнього часу, обвинувачений [PERSON] не відшкодував завданих збитків, тим самим дії та бездіяльність обвинуваченого свідчать про його небажання виправити наслідки вчиненого злочину, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України). В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.1 ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що\~законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину. Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004\~у справі №1-33/2004. Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки визнаний обвинуваченим та підтверджується документально, в частині моральної шкоди - задоволенню не підлягає, оскільки не доведений потерпілою документально.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням\~обов`язків:\~періодично з`являтися\~для реєстрації\~до уповноваженого\~органу з\~питань пробації;\~повідомляти уповноважений\~орган з\~питань пробації\~про зміну\~місця проживання,\~роботи. Цивільний позов [PERSON] - задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 3450гривень, в частині стягнення моральної шкоди-залишити без задоволення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення. Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам. Головуючий суддя:\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ [PERSON]

Результат: guilty