Вид судочинства: commercial
Суддя: Мандриченко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
15.02.2021 між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (далі також - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Елерон" (далі також - відповідач, Замовник) було укладено договори №202/1-21 (далі також - договір), відповідно до п. 1.1. якого Замовник замовляє і зобов`язується оплатити, а Виконавець у порядку умовах, визначених цим Договором, бере зобов`язання надавати Замовнику послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (далі - послуги з АНО). Аеронавігаційне обслуговування, що надається, включає такі обслуговування повітряного руху, зв`язок, навігація та спостереження, метеорологічне обслуговування аеронавігації на маршруті, надання аеронавігаційної інформації, відповідно до чинного Сертифіката провайдера аеронавігаційного обслуговування. Пунктом 2.1. визначені обов`язки Виконавця: - забезпечити такі послуги з АНО: обслуговування повітряного руху, зв`язок, навігацію та спостереження, метеорологічне обслуговування на маршруті, надання аеронавігаційної інформації для повітряних суден (далі - ПС) Замовника (підпункт 2.1.1.); - забезпечити організацію авіаційного наземного електрозв`язку у частині надання доступу до мережі авіаційної фіксованої служби (AFS) та обробки авіаційних повідомлень, що включає: забезпечення автоматичної передачі повідомлень, а також прийом повідомлень, адресованих Замовнику, згідно з вимогами нормативно-правових актів України та документів ІСАО і адресою мережі авіаційної фіксованої служби (AFS), наданою Замовнику Державною авіаційною службою України (підпункт 2.1.2.); Водночас, за положеннями п. 2.2.4. договору, Замовник зобов`язався своєчасно, у строки, визначені цим Договором, оплачувати рахунки Виконавця за послуги з АНО та штрафні санкції (пеню за несвоєчасно сплачений рахунок та проценти річні від простроченої суми). За умовами пунктів 3.1. договору, розмір плати за послуги з АНО (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) визначено чинним законодавством України та публікується в АІР України, яка включає також плату за послуги згідно з пунктом 2.1.2 цього Договору. Пунктом 3.2. договору передбачено, що розрахунки розміру плати за послуги з АНО проводяться у порядку та за одиничними ставками плати за АНО згідно з додатком 1 до цього Договору. Максимальна дозволена злітна маса ПС (MTOW) Замовника визначається згідно з AFM, та вказується у додатках 3 та 3а до цього Договору. Якщо Замовник використовує два або більше ПС, віднесених до різних версій одного й того ж типу, то для кожного ПС цього типу береться середня максимальна дозволена злітна маса усіх його ПС подібного типу. Якщо для одного ПС існує кілька значень максимальної сертифікованої злітної маси, ваговий коефіцієнт визначають на основі найбільшої максимальної злітної маси, дозволеної для цього ПС. Ставки плати за АНО встановлені без податку на додану вартість та використовуються ті, що діяли на день виконання польоту (пункт 3.3. договору). За умовами п. 3.4. договору, розрахунок плати за АНО здійснюється Виконавцем щомісяця, на підставі реєстру польотів, який складається один раз за календарний місяць, в якому надавались послуги з АНО. Відповідно до п. 3.5. договору, на підставі реєстру виконаних польотів (додаток 4), що є невід`ємною частиною акта, Виконавець складає акт здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (далі - Акт) у національній валюті (додаток 5) за місяць в двох примірниках, вартість яких обчислюється шляхом застосування середньомісячного обмінного курсу євро до національної валюти за місяць, що передує місяцю, протягом якого здійснюється політ. Застосовується обмінний курс, що дорівнює середньомісячному "заключному крос-курсу", обчисленому агентством "Рейтерс" на основі щоденних курсів. Операції з постачання послуг з АНО ПС, які здійснюють внутрішні, міжнародні та транзитні польоти в районах польотної інформації України, відповідно до статті 197.10 Податкового кодексу України звільнені від оподаткування податком на додану вартість. Згідно з п. 3.6. договору, Виконавець надсилає рекомендованим листом на поштову адресу Замовника, вказану у розділі 9 Договору, два примірники Акта, підписані зі свого боку, реєстр виконаних польотів до нього та виставлений рахунок на оплату за надані послуги з АНО (додаток 6), рахунок нарахованих штрафних санкції (додаток 7). За умовами п. 3.7. договору, Замовник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення рахунку підписати Акт і надіслати його Виконавцеві, або подати письмове оскарження Акта щодо факту отриманих послуг. Якщо протягом зазначеного строку Виконавець не отримає підписаний Замовником Акт або письмове оскарження Акта щодо наданих послуг, послуги вважаються прийнятими Замовником у повному обсязі та є підставою для взаємних розрахунків між Замовником і Виконавцем. Строк, у межах якого має бути сплачений рахунок, становить 30 (тридцять) календарних днів від дати виставлення рахунка. Термін сплати рахунку вказується у рахунку (п. 3.8. договору). За умовами пунктів 3.9.-3.11. договору, грошові кошти переказуються Замовником на поточний рахунок Виконавця, відкритий у банківській установі та вказаний у рахунку. Оплата вважається такою, що відбулася, лише у день зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця. Оплату послуг Замовник здійснює в національній валюті України згідно з виставленим рахунком. Платіжний документ Замовника має містити посилання на номер і дату рахунка, а також на номер і дату цього Договору. У разі порушення зазначених вимог або зазначення неправильного посилання Виконавець має право самостійно визначати приналежність отриманих коштів та обліковувати їх відповідно до пункту 4.4. Договору. Обов`язок Замовника щодо сплати штрафних санкцій виникає з наступного дня після спливу строку, в який має бути сплачено рахунок (пункт 4.2. договору). Підпунктом 4.2.1. пункту 4.2. договору встановлено, що за будь-який несплачений у визначений строк рахунку у строк до 30 (тридцяти) календарних днів (включно), починаючи з дня, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору строку, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен календарний день прострочення за весь час прострочення, від простроченої суми, починаючи з дня, наступного за останнім днем, встановленого пунктом 3.8. Договору 30-денного строку. Підпунктом 4.2.2. пункту 4.2. договору встановлено, що за кожен несплачений рахунок у строк понад 30 (тридцять) календарних днів, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору строку, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен календарний день прострочення за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми, починаючи з дня, наступного за останнім днем, встановленого пунктом 3.8. Договору 30-денного строку. За змістом п. 4.3. договору, штрафні санкції, зазначені у пунктах 4.2.1. та 4.2.2. Договору відповідно, нараховуються Виконавцем Замовнику за весь час прострочення, включно з зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця, навіть якщо остаточна оплата відбулася після закінчення строку дії Договору. Договір набуває чинності з 01 січня 2021 року та діє по 31 грудня 2021 року, але у Будь-якому разі до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань, за Договором. У разі не укладення Сторонами Договору про надання послуг з АНО на строк Після 31 грудня 2021 року Договір може діяти для Сторін за умови письмової згоди на таке Виконавця (п. 7.1. договору). Позивач вказує, що у відповідача наявна заборгованість за надані послуги аеронавігаційного обслуговування (далі - "АНО") за грудень 2021 у розмірі 23 235, 87 грн. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отже, укладення сторонами у цій справі договору було спрямоване на надання позивачем послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден та одночасного обов`язку відповідача по здійсненню їх оплати. Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що на виконання чинного законодавства України, позивач забезпечив повітряні судна відповідача аеронавігаційним обслуговуванням в наступні періоди: 1) У грудні 2021 року повітряні судна Відповідача виконали 25 польотів (підтверджується Реєстром польотів за грудень 2021 року, копія якого подана в додатках до позовної заяви). Украерорух здійснив обрахунок вартості наданого АНО за кожен політ ПС та видав Акт здачі приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден №634 від 31.12.2021 та Рахунок №634 від 13.01.2022 (копії подані в додатках до позовної заяви). Звітні документи були надіслані ТОВ «АК Елерон» 14.01.2022 рекомендованим листом із повідомленням про вручення та відповідач отримав їх під розпис (копія повідомлення про вручення подана в додатках до позовної заяви); 2) відповідач не заперечував проти змісту надісланої звітної документації та підписав акт наданих послуг. Звітна документація за грудень 2021 року є такою що була прийнята у повному обсязі. За умовами п. 3.4. договору, розрахунок плати за АНО здійснюється Виконавцем щомісяця, на підставі реєстру польотів, який складається один раз за календарний місяць, в якому надавались послуги з АНО. Відповідно до п. 3.5. договору, на підставі реєстру виконаних польотів (додаток 4), що є невід`ємною частиною акта, Виконавець складає акт здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (далі - Акт) у національній валюті (додаток 5) за місяць в двох примірниках, вартість яких обчислюється шляхом застосування середньомісячного обмінного курсу євро до національної валюти за місяць, що передує місяцю, протягом якого здійснюється політ. Застосовується обмінний курс, що дорівнює середньомісячному "заключному крос-курсу", обчисленому агентством "Рейтерс" на основі щоденних курсів. Операції з постачання послуг з АНО ПС, які здійснюють внутрішні, міжнародні та транзитні польоти в районах польотної інформації України, відповідно до статті 197.10 Податкового кодексу України звільнені від оподаткування податком на додану вартість. Згідно з п. 3.6. договору, Виконавець надсилає рекомендованим листом на поштову адресу Замовника, вказану у розділі 9 Договору, два примірники Акта, підписані зі свого боку, реєстр виконаних польотів до нього та виставлений рахунок на оплату за надані послуги з АНО (додаток 6), рахунок нарахованих штрафних санкції (додаток 7). Судом встановлено, що на підставі реєстрів виконаних польотів у період грудень 2021 року позивачем були складені акти здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, які разом із виставленими відповідними рахунками на оплату загальною вартістю 97 883, 33 грн були надіслані засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копії яких містяться в матеріалах даної справи. За умовами п. 3.7. договору, Замовник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення рахунку підписати Акт і надіслати його Виконавцеві, або подати письмове оскарження Акта щодо факту отриманих послуг. Якщо протягом зазначеного строку Виконавець не отримає підписаний Замовником Акт або письмове оскарження Акта щодо наданих послуг, послуги вважаються прийнятими Замовником у повному обсязі та є підставою для взаємних розрахунків між Замовником і Виконавцем. Оскільки матеріали справи не містять доказів письмового оскарження вищезазначених актів щодо факту отриманих послуг, суд дійшов висновку про те, що надані у грудні 2021 року у послуги на суму 97 883, 33 грн вважаються прийнятими Замовником у повному обсязі та є підставою для взаємних розрахунків між Замовником і Виконавцем. Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. Положеннями статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до положень пунктів 3.8. Договорів строк, у межах якого має бути сплачений рахунок, становить 30 (тридцять) календарних днів від дати виставлення рахунка. Термін сплати рахунку вказується у рахунку. Отже, термін оплати вартості наданих у грудні 2021 року послуг за договором є таким, що настав. Відповідач здійснив часткову оплату основного боргу у розмірі 74 647,46 грн. Доказів оплати іншої частини заборгованості матеріали справи не містять та не були надані відповідачем. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині вартості наданих послуг у розмірі 23 235,87 грн, строк оплати якого настав, суд дійшов висновку про наявність у відповідача основної суми заборгованості у вищезазначеному розмірі. При цьому, позивач за прострочення строків оплати за надані послуги, нарахував та просить стягнути з відповідача 21 477,47 грн інфляційних втрат та 4 689,53 грн трьох процентів річних. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як встановлено судом, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013). Відповідно до п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019, у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019, у справі №910/21564/16 від 10.07.2019. Здійснивши перерахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню, а саме, у розмірі 21 477,47 грн інфляційних втрат та 4 689,53 грн трьох процентів річних, відповідно за визначений позивачем період. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 949,42 грн. Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Обов`язок Замовника щодо сплати штрафних санкцій виникає з наступного дня після спливу строку, в який має бути сплачено рахунок (пункт 4.2. договору). Підпунктом 4.2.1. пункту 4.2. договору встановлено, що за будь-який несплачений у визначений строк рахунку у строк до 30 (тридцяти) календарних днів (включно), починаючи з дня, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору строку, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен календарний день прострочення за весь час прострочення, від простроченої суми, починаючи з дня, наступного за останнім днем, встановленого пунктом 3.8. Договору 30-денного строку. Підпунктом 4.2.2. пункту 4.2. договору встановлено, що за кожен несплачений рахунок у строк понад 30 (тридцять) календарних днів, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору строку, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен календарний день прострочення за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми, починаючи з дня, наступного за останнім днем, встановленого пунктом 3.8. Договору 30-денного строку. За змістом п. 4.3. договору, штрафні санкції, зазначені у пунктах 4.2.1. та 4.2.2. Договору відповідно, нараховуються Виконавцем Замовнику за весь час прострочення, включно з зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця, навіть якщо остаточна оплата відбулася після закінчення строку дії Договору. Тобто, при укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у строк, який визначений у договорі. Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 6 949,42 грн підлягають задоволенню. Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційна компанія "Елерон" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 20а, ідентифікаційний код 38777528) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху (08324, Київська область, Бориспільський р-н, територіальна громада Гірська, "Украерорух" масив, будинок 1, ідентифікаційний код 19477064) 23 235 (двадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн 87 коп. заборгованості, 4 689 (чотири тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) грн 53 коп. трьох процентів річних, 21 477 (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн 47 коп. інфляційних втрат, 6 949 (шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн 42 коп. пені та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Суддя О.В. Мандриченко

Результат: granted