Вид судочинства: administrative
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17 березня 2017 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року із урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». 16 грудня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/14472/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) та задовольнив клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, відстрочив позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок до ухвалення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня винесення даної ухвали, задовольнив клопотання позивача та визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду. За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач безпідставно не виплачує йому заборгованість зі страхових виплат, адже підзаконні нормативно-правові акти прийняті Кабінетом Міністрів України щодо соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб не є законами та не можуть змінювати в бік звуження права громадян. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України щодо соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив. [PERSON] , [INFO] , громадянин України, про що свідчить паспорт серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 10 жовтня 2019 року № 1425-5000204315. Як встановлено судом на підставі наданих відповідачем матеріалів страхової справи позивача, 1 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до відділення Фонду у м. Костянтинівці із заявою про тимчасове продовження йому раніше призначеної страхової виплати. Постановою відділення Фонду у м. Костянтинівці від 2 жовтня 2014 року № 0534/71719/43556/12, номер справи 71719, номер випадку 43556 продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату у зв`язку з тимчасовим місцем проживання потерпілому [PERSON] . Постановлено виплати провадити з 1 жовтня 2014 року безстроково. Постановами від 30 січня 2015 року призначено та продовжено позивачеві перераховану щомісячну грошову суму. Постановлено відкориговану виплату провадити з 1 березня 2014 року по 30 вересня 2014 року та з 1 жовтня 2014 року по 25 травня 2015 року. одночасно вирішено провести донарахування щомісячних виплат з березень-грудень 2014 року. 26 березня 2015 року позивач звернувся до відділення ФССНВВ і ПЗ у м. Костянтинівці Донецької області із заявою, в якій просив продовжити раніше призначену страхову виплату на період з 26 листопада 2014 року по 24 травня 2015 року. Відповідно до довідки 0531 № 0 про суми нарахованих страхових виплат за червень 2014 року - лютий 2015 року суми страхових виплат позивачу в означений період нараховані, але не виплачені. Постановою від 21 травня 2015 року № 0534/71719/43556/15 продовжено позивачу раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі: за червень 2014 року - 1317 грн. 43 коп., за липень 2014 року - 1317 грн. 43 коп., за серпень 2014 року - 1317 грн. 43 коп., за вересень 2014 року - 1317 грн. 43 коп. Постановою від 26 травня 2015 року продовжено позивачу раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 1421 грн. 51 коп. та постановлено виплати провадити з 26 травня 2015 року по 25 листопада 2015 року включно. Постановою від 27 травня 2016 року продовжено позивачу раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 1421 грн. 51 коп. та постановлено виплати провадити з 1 червня 2016 року по 30 листопада 2016 року включно. 1 грудня 2016 року позивачу продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 1421 грн. 51 коп. та постановлено виплати провадити з 1 грудня 2016 року безстроково. Як зазначає відповідач у відзиві, 16 березня 2017 року за № 2352-06 від Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради надійшла інформація до відділення про скасування довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, у тому числі, [PERSON] . Постановою відділення ФССНВВ у м. Костянтинівці від 17 березня 2017 року № 0534/71719/43556/21, номер справи 71719, номер випадку 43556 позивачу припинена виплата щомісячної грошової суми в разі часткової та повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1421 грн. 51 коп. з 1 квітня 2017 року. Як вбачається з зазначеної постанови підставою припинення страхових виплат є скасування довідки ВПО. Постаново. Від 28 березня 2017 року призначено позивачу перераховану щомісячну грошову суму (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 1756 грн. 99 коп. та постановлено виплати провадити з 1 березня 2017 року по 31 березня 2017 року включно. Одночасно, у даній постанові зазначено вважати такою, що втратила чинність постанова № 0534/71719/43556/21 від 17 березня 2017 року. Також, судом встановлено, що 19 квітня 2017 року позивачем до відділу ФССНСП в м. Костянтинівці було подано заяву про припинення страхових виплат з 1 квітня 2017 року у зв`язку з переходом до м. Єнакієво. Постановою від 19 квітня 2017 року позивача знято з обліку через відмову від отримання виплат та припинено всі страхові виплати по справі з 1 квітня 2017 року. Отже, встановлено, що виплати управлінням позивачеві провадилися за період з 1 жовтня 2014 року по 31 березня 2017 року включно та протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради. 1 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі-Костянтинівське міське відділення) із заявою про продовження йому раніше призначеної страхової виплати та надав до відділення довідку № 14250-5000204315 видану йому управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території в м. Костянтинівка, Донецька область за адресою тимчасового проживання: [ADDRESS] . На підставі протоколу комісії № 78/3 від 11 жовтня 2019 року призначення (відновлення) щомісячних страхових виплат внутрішньо переміщеним особам Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради постановою Костянтинівського міського відділення від 25 жовтня 2019 року № 0525/71719/71719/25, номер справи 71719, номер випадку 71719 призначено [PERSON] щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 2213,80 грн. одночасно, постановлено виплати провадити з 1 жовтня 2019 року безстроково. З листа Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 24 грудня 2019 року № 05-05/1517 судом встановлено, що період не нарахованих страхових виплат позивача становлять період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року. Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданого відзиву відповідача спірним питанням у справі є правомірність відмови відповідача у виплаті позивачу заборгованості сум страхових виплат за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року, яка утворилась у зв`язку з припиненням страхових виплат через скасування позивачу довідки ВПО. Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного. Відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я. Припинення страхових виплат і надання соціальних послуг встановлено нормами частини 1 статті 46 зазначеного Закону, у якому передбачено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством. В силу вимог статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до норм статті 7 зазначеного Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Факт внутрішнього переміщення, згідно положень статті 4 Закону № 1706-VII підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Відповідно до норм статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право громадянина на призначення пенсії не може бути пов`язано з такою умовою, як постійне місце проживання або реєстрація місця проживання, а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того де проживає особа, пенсія якій призначена. Дійсно, з аналізу норм статті 46 Закону № 1105-XIV вбачається, що визначені законодавством підстави припинення виплат не є вичерпними. Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що «інші випадки» для припинення виплати страхових внесків повинні також бути передбачені саме законом. Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, суд зауважує, що підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не може посилатися на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум страхових виплат, оскільки порядок та умови отримання таких виплат регулюються виключно Законом, а відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Фонду соціального страхування здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів. Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено заборгованість зі сплати страхових виплат за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року. Також, вирішуючи питання щодо обрання ефективного захисту порушеного права, суд зауважує, що відповідач не здійснюючи виплату наявної заборгованості без законодавчо встановлених підстав, припустився протиправної бездіяльності, а постанова від 17 березня 2017 року втратила свою дію на підставі постанови від 28 березня 2017 року. Таким чином, дослідивши наявні матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання виплатити заборгованість за період 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року. Крім того, позивач у позовній заяві просив суд зобов`язати відповідача здійснити йому виплату компенсації втрати частини доходів за затримку виплату пенсії. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до положень частин 4-7 статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Нормами зазначеної статті Закону України «Про оплату праці» установлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (надалі - Порядок № 159). Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії (довічне грошове утримання), соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20 лютого 2018 року № 522/5664/17 (провадження № К/9901/2999/17). Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року позивачеві відстрочено сплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. до ухвалення рішення по суті. Нормами частини 2 статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому, суд зазначає, що з урахуванням лише обрання судом іншого способу захисту порушених прав позивача, який відповідає діючому законодавству, судовий збір у розмірі 768 грн40 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса фактичного проживання: [ADDRESS] ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 41325231, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) про визнання протиправною та скасування постанови від 17 березня 2017 року, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю. Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 41325231, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) щодо невиплати заборгованості зі страхових виплат [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року. Зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 41325231, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) нарахувати та виплатити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість зі сплати страхових виплат за період з 1 квітня 2017 року по 30 вересня 2019 року з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 41325231, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA798999980000031211256026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106). Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 2 січня 2020 року. Повне судове рішення складено 2 січня 2020 року. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Результат: granted