Вид судочинства: commercial
Суддя: Мірошниченко М.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
17.09.2019 Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням (далі банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЄРБУД» (в подальшому назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІВАТУМ ЮА», далі позичальник, відповідач-1) укладено кредитний договір №151/2019 (далі кредитний договір). Суд зауважує, що в описовій частині ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.11.2025 помилково зазначено рік укладення кредитного договору 2029 замість вірного 2019 року. В даному судовому рішенні суд зазначає правильний рік укладення кредитного договору. Відповідно до умов п. п. 3.1 - 3.3, 3.4.5, 3.4.6, 3.7 кредитного договору сума кредиту складає 250000,00 грн. Кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 16.09.2020. Виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується порукою поручителя. Процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 30% річних. Проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим договором. Цільове призначення кредиту поповнення обігових коштів. Нараховані проценти сплачуються позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. 17.09.2019 на рахунок відповідача-1 були перераховані кредитні кошти в сумі 250000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача-1 за період з 17.09.2019 по 31.01.2021. За умовами п. 3.10 кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту та проводить сплату процентів за користування ним відповідно до графіку платежів, який є додатком 3 до цього договору, та у випадках, визначених договором, підлягає корегуванню банком. Відповідно до додатка 3 до кредитного договору сторонами погоджено графік сплати основного боргу, згідно з яким в період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року щомісячно до 10-го числа відповідного місяця (включно) підлягала сплаті сума 20834,00 грн., а до 16.09.2020 (включно) слід було сплатити суму 20826,00 грн. 26.05.2020 між позивачем в особі Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» та відповідачем-1 укладено додатковий договір про реструктуризацію №1 до кредитного договору, в якому підтвердили, що станом на 26.05.2020 сума основного боргу становить 104151,71 грн., яка підлягає сплаті відповідно до такого графіку: 10.07.2020 34719,90 грн.; 10.08.2020 34719,90 грн.; 16.09.2020 34711,91 грн. Зобов`язання відповідача-1 за кредитним договором забезпечені договором поруки №848 від 17.09.2019 (далі договір поруки), укладеним позивачем із [PERSON] (відповідач-2). Підпунктом 22.1 пункту 2.2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання в тому ж обсязі, що і боржник, у порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно в разі: повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінчення строку користування ним, у тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород у строки, визначені кредитним договором. Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2.3 договору поруки порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя в повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору). Поручитель безумовно погоджується, що відповідно до умов цього пункту договору змінами умов зобов`язання вважаються, у тому числі, але не виключно: зміна будь-яким чином графіку погашення заборгованості за кредитним договором. У додатковому договорі №1 від 26.05.2020 до договору поруки поручитель підтвердив надану кредитору поруку (солідарну, в повному обсязі) в забезпечення виконання зобов`язань боржника перед банком за кредитним договором у зв`язку зі зміною за згодою поручителя умов кредитування боржника за кредитним договором, а також підтвердив, що ознайомлений та згоден зі всіма умовами додаткового договору №1 від 26.05.2020 до кредитного договору. Відповідно до умов п. п. 3.2.1, 3.2.4 договору поруки поручитель зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед кредитором та в разі виникнення зобов`язання поручителя відповідно до цього договору виконати зобов`язання. З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний, пред`явити (направити) поручителю вимогу. Ненаправлення кредитором вимоги не позбавляє кредитора прав вимагати у поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 у справі №910/3431/21 стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баєрбуд» та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 101505,23 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 15335,58 грн. - суму прострочених відсотків за кредитом, 4661,31 грн. - суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 426,07 грн. - суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсотках, 1456,24 грн. - 3% річних від прострочених сум по кредиту, 104,76 грн. - 3% річних від прострочених сум по відсотках, 2270,00 грн. - судовий збір. В судовому рішенні у справі №910/3431/21 зазначено, що заборгованість за кредитом та відсотками утворилася за період з 17.09.2019 по 31.01.2021. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 у справі №910/3431/21 відповідачем-1 сплачено 22.12.2021 повну суму основного боргу за кредитним договором №151/2019 від 17.09.2019 в розмірі 101505,23 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку відповідача-1, згідно з якою сплачено 05.07.2021 суму 4300,08 грн. 22.12.2021 суму 91340,00 грн., 24.02.2023 суму 5865,15 грн. Як вказує позивач у позовній заяві, за період з 01.02.2021 по 22.12.2021 позивачем нараховано відсотки в сумі 40946,22 грн., з яких відповідачами сплачено 21984,77 грн. Залишок заборгованості по відсоткам у розмірі 18961,45 грн. позивач пред`явив до стягнення з відповідачів солідарно у даному позові. У заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач уточнив, що предметом стягнення є заборгованість зі сплати процентів, що нараховані за період з 01.02.2021 по 22.12.2021. Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані кредитним договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В даному випадку сума боргу за кредитом сплачена повністю на підставі судового рішення, а предметом стягнення є лише відсотки в розмірі 18 961,45 грн., які нараховані за період з 01.02.2021 по 22.12.2021, про що зазначено як у позовній заяві, так і в заяві про усунення недоліків позовної заяви. Дослідивши надані позивачем докази в підтвердження позовних вимог, суд встановив, що розрахунок нарахованих процентів не відповідає наданій позивачем виписці по рахунку позичальника для нарахування відсотків, зокрема по нарахованим сумам відсотків за період з 05.07.2021 по 22.12.2021. Так, відповідно до виписки банку по рахунку позичальника для обліку відсотків за період з 01.02.2021 по 24.06.2025 станом на 01.02.2021 вхідний залишок становить 15335,57 грн. (судовим рішенням у справі №910/3431/21 стягнуто відсотки в сумі 15335,58 грн.), а суми нарахованих відсотків за спірний період є такими: 2336,01 грн. (за період з 01.02.2021 по 28.02.2021); 2586,30 грн. (за період з 01.03.2021 по 31.03.2021); 2502,87 грн. (за період з 01.04.2021 по 30.05\\4.2021); 2586,30 грн. (за період з 01.05.2021 по 31.05.2021); 2502,87 грн. (за період з 01.06.2021 по 30.06.2021); 333,72 грн. (за період з 01.07.2021 по 04.07.2021); 2157,15 грн. (за період з 05.07.2021 по 31.07.2021); 2476,73 грн. (за період з 01.08.2021 по 31.08.2021); 2396,84 грн. (за період з 01.09.2021 по 30.09.2021); 2476,73 грн. (за період з 01.10.2021 п о31.10.2021); 2396,84 грн. (за період з 01.11.2021 по 30.112021); 1677,79 грн. (за період з 01.12.2021 по 21.12.2021); 48,20 грн. (за період з 22.12.2021 по 31.12.2021), тобто за 10 днів, звідси за один день 22.12.2021 відсотки становлять 4,82 грн. Інші нарахування, що відображені у виписці, стосуються нарахування відсотків за подальший період, який не входить до спірного, та відбувалися у 2022 - 2023 роках, тобто після спливу спірного періоду (приведення у відповідність балансових рахунків згідно з рішенням суду від 27.05.2021, витрати, пов`язані з поверненням, сторно нараховано та списано в розмірі 8492,39 грн.). Таким чином, відповідно до наданої виписки по рахунку за спірний період з 01.02.2021 по 22.12.2021 загальна сума нарахованих банком відсотків складає 26434,97 грн. У вказаній виписці по рахунку відображена оплата за 05.07.2021 в сумі 27849,92 грн. з призначенням платежу: погашення прострочених відсотків згідно угоди 151/2019 від 17.09.2019. У розрахунку заборгованості по відсоткам позивач враховує з цієї оплати тільки суму 21984,77 грн., якою також фактично оплачено суму заборгованості по раніше стягнутим процентам у сумі 15335,57 грн., які зазначені як початкове сальдо в розрахунку процентів за спірний період. Пояснень щодо зарахування решти суми оплати не надано. Таким чином, сума заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 18961,45 грн. є непідтвердженою. При цьому суд зауважує, що всі проценти за спірний період нараховані після закінчення строку кредитування та стягнення суми заборгованості за кредитом на підставі судового рішення, тобто фактично проценти нараховані на прострочену суму кредиту (суму заборгованості) та за своєю правовою природою є відсотками за час користування чужими грошовими коштами, а не за правомірне користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 81 87 постанови від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем не доведено надання послуги «кредитне обслуговування» та підстав для стягнення за неї плати у вигляді процентів після закінчення терміну кредитування (16.09.2020). У зв`язку з цим суд відмовив повністю у стягненні з відповідачів відсотків у сумі 18961,45 грн., які нараховані після закінчення терміну кредитування (за період з 01.02.2021 по 22.12.2021), та сума яких, крім того, не підтверджена випискою по рахунку позичальника. Згідно з п. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір за розгляд позовних вимог про стягнення 18961,45 грн. складає 3028,00 грн. (мінімальна ставка судового збору за розгляд майнових вимог). За розгляд позовних вимог позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн. платіжною інструкцією (МО) № 11056 від 17.10.2025. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. за розгляд позовної заяви покладаються на позивача.

Резолютивна частина:
В задоволенні позову відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Судове рішення складено та підписано 13.01.2026. Суддя М.В. Мірошниченко

Результат: denied