Вид судочинства: commercial
Суддя: Мамалуй О.О.
Дата ухвалення: 2012-11-21 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить суд визнати недійсним договір №11/02 від 01 лютого 2011 року, договір №12/02 від 01 лютого 2011 року, договір №ТО-01/08 від 01.01.2008р. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання поштового відправлення. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01 лютого 2011 року ТОВ «Укос» в особі директора [PERSON] уклало з субєктом підприємницької діяльності фізичної особою [PERSON] договір №11/02. Предметом даного договору є послуги з аналізу потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні. Вартість зазначених в даному договорі робіт склала 990 000,00грн. без ПДВ. Виконання робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №2 від 01 березня 2011 року. Будь-яких зауважень до акту здачі-приймання робіт від позивача до відповідача не надходило. Окрім того, 01 лютого 2011 року ТОВ «Укос» в особі директора [PERSON] уклало з субєктом підприємницької діяльності фізичної особою [PERSON] договір №12/02. Предметом даного договору є актуалізація аналізу потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні. Вартість зазначених в даному договорі робіт склала 200 000,00грн. без ПДВ. Виконання робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №2 від 01 березня 2011 року. Будь-яких зауважень до акту здачі-приймання робіт від позивача до відповідача не надходило. ТОВ "УКОС" передало ФОП [PERSON] простий вексель номіналом 1 190 000,00 грн., про що було складено акт приймання-передачі векселя від 10.11.2011 р. Позивач вважає, що спірні договори №11/02 та №12/02 укладені всупереч вимогам чинного законодавства, що порушило права та законні інтереси Позивача, що в свою чергу дає підстави для визнання даних договорів недійсними. На думку Позивача, надані Відповідачем висновки, звіти не містять дійсних, проведених досліджень аналізу потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні, а лише містять загальну інформацію, відому широкому загалу. Позивач зазначає, що укладаючи спірні договори, розраховував отримати реальні, корисні дані щодо потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні, але надані Відповідачем дані щодо потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні не дали можливості Позивачу збільшити прибутки від виробничої діяльності, збільшити обсяги реалізації, що на думку позивача доводить неякісне виконання Відповідачем умов договору та введення в оману Позивача ще на стадії укладення договору. 01 січня 2008 року ТОВ «Укос» уклало з субєктом підприємницької діяльності фізичної особою [PERSON] договір про технічне обслуговування №ТО-01/08. Предметом даного договору є технічне обслуговування обладнання, яке буде зібрано Замовником за період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. Вартість зазначених в даному договорі робіт за період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. склала 225 000,00грн. з ПДВ. Виконання робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №1 від 20 січня 2011 року. Будь-яких зауважень до акту здачі-приймання робіт від позивача до відповідача не надходило. 18.05.2011р. ТОВ "УКОС" передало ФОП [PERSON] простий вексель номіналом 225 000,00 грн., про що було складено акт приймання-передачі векселя від 10.11.2011р. Позивач вважає, що Відповідач, укладаючи договір, всупереч існуючим вимогам Закону, не надав відповідної ліцензії, яка б надавала йому право на здійснення діяльності, а саме технічного обслуговування холодильного обладнання, яке виробляється та постачається Позивачем, в спірному договорі фактично не зазначений перелік робіт, який доручено виконати Відповідачу. Позивач стверджує, що спірні договори були укладені на вкрай невигідних умовах для позивача, що було наперед відомо відповідачу, що позивач помилявся щодо обставин, які мають відношення до спірних договорів, в тому числі щодо обсягів робіт, їх вартості, умов обслуговування. На думку позивача, в дійсності роботи, зазначені в актах здачі-приймання, повністю не виконувались, виконувались неякісно, неналежним чином . Окрім того, позивач вважає, що відповідно до Статуту ТОВ «Укос», враховуючи ціну договорів, вартість робіт, директор одноособово, без погодження загальних зборів товариства, не мав повноважень на укладення спірних договорів. Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву. Відзив оглянутий судом та долучений до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечує проти позову та наголошує, що СПДФО [PERSON] належним чином та в повному обсягу виконав умови договорів, які оспорюються позивачем. Крім того, відповідач наголошує, що роботи по спірним договорам були прийняті відповідними актами здачі-приймання виконаних робіт, копії яких містяться в матеріалах справи та у відповідності до яких всі роботи були виконані, прийняті Замовником, сторони претензій одна до одній не мають. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне. 01 лютого 2011 року ТОВ «Укос» в особі директора [PERSON] уклало з субєктом підприємницької діяльності фізичної особою [PERSON] договір №11/02. Предметом даного договору є послуги з аналізу потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні. Вартість зазначених в даному договорі робіт склала 990000,00грн. без ПДВ. Виконання робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №2 від 01 березня 2011 року. Будь-яких зауважень до акту здачі-приймання робіт від позивача до відповідача не надходило. Окрім того, 01 лютого 2011 року ТОВ «Укос» в особі директора [PERSON] уклало з субєктом підприємницької діяльності фізичної особою [PERSON] договір №12/02. Предметом даного договору є актуалізація аналізу потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні. Вартість зазначених в даному договорі робіт склала 200000,00грн. без ПДВ. Виконання робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №2 від 01 березня 2011 року. Будь-яких зауважень до акту здачі-приймання робіт від позивача до відповідача не надходило. В рахунок оплати зазначених послуг ТОВ "УКОС" передало ФОП [PERSON] простий вексель номіналом 1190000,00 грн., про що було складено акт приймання-передачі векселя від 10.11.2011 р. 01 січня 2008 року ТОВ «Укос» уклало з субєктом підприємницької діяльності фізичної особою [PERSON] договір про технічне обслуговування №ТО-01/08. Предметом даного договору є технічне обслуговування обладнання, яке буде зібрано Замовником за період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. Вартість зазначених в даному договорі робіт за період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. склала 225000,00грн. з ПДВ. Виконання робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №1 від 20 січня 2011 року. Будь-яких зауважень до акту здачі-приймання робіт від позивача до відповідача не надходило. 18.05.2011р. в рахунок оплати послуги ТОВ "УКОС" передало ФОП [PERSON] простий вексель номіналом 225000,00 грн., про що було складено акт приймання-передачі векселя від 10.11.2011р. Судом встановлено, що на виконання договорів №11/02 та №12/02 від 01 лютого 2011 року, відповідач провів відповідні роботи, а саме: аналіз потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні та актуалізація аналізу потенціалу ринку холодильного обладнання в Україні, за наслідками виконання даних робіт позивачу надані звіти із додатками, які підтверджують належне виконання робіт відповідачем. Виконання зазначених робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №2 від 01 березня 2011 року, до якого не було зауважень з жодної сторони, після виконання зазначених робіт зауважень та претензій на адресу відповідача щодо неякісного виконання робіт від позивача не надходило. Окрім того, судом також встановлено, що на виконання договору про технічне обслуговування №ТО-01/08 від 01 січня 2008 року, відповідач здійснив протягом 2008 року технічне обслуговування обладнання, яке буле зібрано Замовником. Виконання зазначених робіт було оформлено актом здачі-приймання робіт №1 від 20 січня 2011 року. Позивач не направляв відповідачу будь-яких претензій чи рекламацій щодо якості виконаних робіт як протягом виконання спірного договору, так і після його завершення. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони. Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу України). Згідно ст.ст. 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог п.п. 1-3, 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 234 Цивільного кодексу України передбачає, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. При чому такі цілі можуть бути протизаконними, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 9, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Викладена правова позиція стосується тих правочинів, сторони яких дійсно мали на меті досягти відповідного правового результату. Отже, позивач, який звертається з вимогою про визнання правочину недійсним через його фіктивність, має довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Для визнання правочину фіктивним, ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним. Матеріали справи свідчать про те, що фактичне здійснення господарських операцій за оскаржуваними позивачем угодами, підтверджується первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи; оплата виконаних робіт була здійснена у відповідності до вимог чинного законодавства та вимог спірних договорів. Враховуючи вищенаведене, а також положення статей 203, 215, 228 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність в договорах №11/02 від 01 лютого 2011 року, №12/02 від 01 лютого 2011 року, №ТО-01/08 від 01.01.2008р. ознак нікчемності: порушення публічного порядку, моральних засад суспільства, відсутність спрямованості на реальне настання правових наслідків, що обумовлені правочинами, противність інтересам держави та суспільства, а також ознак порушення ст.203 ЦК України. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України та згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в Узагальненнях "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 24.11.2008 року - законодавцем закріплено презумпцію правомірності правочину. Правомірність є конститутивною ознакою правочину, як юридичного факту. Стосовно ж доводів позивача про перевищення повноважень директора під час підписання спірних договорів, судом були витребувані звіти про фінансові результати (Баланс за формою 1-м). Відповідно до Балансу ТОВ «Укос» станом на 01.01.2008р. активи ТОВ «Укос» складали 10487000,00грн., станом на 01.01.2011р. активи ТОВ «Укос» складали 4403100,00грн. Відповідно до п.п.9.2.20 Статуту ТОВ «Укос» в редакції, яка діяла на момент укладання спірних договорів, до виключної компетенції загальних зборів Товариства відноситься питання про здійснення операцій, якщо вартість майна Товариства, що становить предмети операції або звязаних операцій, складає більше 25% вартості майна Товариства, що відповідає сумі 2621750,00грн. та 1100775,00грн. відповідно. Виходячи із вартості робіт Договору №11/02 від 01 лютого 2011 року, яка склала 990000,00грн. та розміру активів ТОВ «Укос» відповідно до Балансу підприємства, ціна даного договору не перевищує 25% від вартості майна Товариства Виходячи із вартості робіт Договору №12/02 від 01 лютого 2011 року, яка склала 200 000,00грн. та розміру активів ТОВ «Укос» відповідно до Балансу підприємства, ціна даного договору не перевищує 25% від вартості майна Товариства Виходячи із вартості робіт Договору №ТО-01/08 від 01.01.2008р., яка склала 225000,00грн. та розміру активів ТОВ «Укос» відповідно до Балансу підприємства, ціна даного договору становить не перевищує 25% від вартості майна Товариства Враховуючи викладене суд не вбачає порушення директором ТОВ «Укос» положень Статуту ТОВ «Укос» під час укладення зазначених спірних договорів. У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги із зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача. Разом з тим, суд зазначає, що вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд констатує, що оскаржувані позивачем договори №11/02 від 01 лютого 2011 року, №12/02 від 01 лютого 2011 року, №ТО-01/08 від 01.01.2008р. належним чином підписані обома сторонами, мають двосторонній зобов'язувальний характер, їх умови не суперечать вимогам чинного законодавства та цілям господарської діяльності позивача та відповідача, сторони виконали свої зобов'язання за вказаними договорами, тому зважаючи на вищевикладене, зміст спірних договорів становить умови, які визначені на розсуд сторін і погоджені сторонами належним чином, їх зміст не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, тому у суду відсутні правові підстави щодо визнання цих договорів недійсними. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Укос» та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Враховуючи викладене та

Резолютивна частина:
В задоволенні позовних вимог - відмовити. Повне рішення складено 26.11.2012 р. Суддя Мамалуй О.О.

Результат: denied