Вид судочинства: criminal
Суддя: Косюк А. П.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Відповідно до витягу з наказу № 240 командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01 серпня 2025 року, молодшого лейтенанта [PERSON] , призначеного на посаду командира взводу протитанкових ракетних комплексів мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] . Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. Військовослужбовець за призовом під час мобілізації, старший лейтенант [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Проте, старший лейтенант [PERSON] , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин. В кінці липня місяця 2025 року, більш точної дати встановити не представилось можливим, [PERSON] , перебував у м. Запоріжжі Запорізької області, де через мережу «Інтернет», не дотримуючись порядку визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», яка передбачає, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. В цей час у [PERSON] виник злочинний умисел направлений на пособництво у виготовленні підробленого водійського посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме водійське посвідчення на право керування транспортних засобів категорії «А» та [PERSON] з метою його подальшого використання у власних цілях. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, [PERSON] , скориставшись послугами невстановленої особи, в ході спілкування з якою, домовився про виготовлення, подальше придбання та оплату вартості підробленого посвідчення водія за 30000 гривень, де за попередньою домовленістю, [PERSON] , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, передав в електронному вигляді через повідомлення в мобільному додатку «Телеграм», свій фотознімок, фото паспорта з анкетними даними та зразок підпису з метою подальшого внесення їх до підробленого посвідчення водія, тим самим вчинив пособництво в підробленні вказаного офіційного документа. В подальшому [PERSON] приблизно на початку серпня 2025 року, більш точної дати в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи у відділені ТОВ «Нова Пошта» за адресою: м. Запоріжжя, будучи пособником у підроблені офіційного документа, отримав від невстановленої особи пакунок у якому знаходилось посвідчення водія, із серією та номером [NUMBER] , видане 01.08.2025 ТСЦ 1841 на ім`я « [PERSON] [INFO] », з метою його подальшого використання для підтвердження права керування транспортним засобом. В подальшому 08 грудня 2025 року, приблизно о 09 годині 07 хвилин, [PERSON] рухався по вул. Харківській в м. Павлоград Дніпропетровської області на автомобілі марки Рено на іноземній реєстрації, де біля будинку № 74 по вул. Харківській в м. Павлоград вчинив ДТП, куди прибули працівники СРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, маючи при собі підроблене посвідчення водія з серійним номером [NUMBER] , видане 01.08.2025 ТСЦ 1841 на його ім`я, достовірно знаючи, що саме вказане посвідчення водія на право керування транспортним засобом в порядку визначеному «Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року гр. [PERSON] , не отримував та не мав права на керування транспортними засобами, діючи з прямим умислом та мотивом, спрямованим на підтвердження своєї особистості та права керування транспортним засобом категорії «А» та «В», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою реалізації свого протиправного умислу на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія з серійним номером [NUMBER] , видане 01.08.2025 ТСЦ 1841 на його ім`я, пред`явив на законну вимогу інспектора СРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції [PERSON] , дане посвідчення, достеменно знаючи, що такий документ підроблений. Дії [PERSON] кваліфіковано за: - ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підроблені офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою; - ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа. Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд даного обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Указані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження. Обвинувачений [PERSON] подав письмову заяву, яка складена у присутності адвоката [PERSON] , згідно з якою [PERSON] беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі. Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому [PERSON] прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Також обвинувачений [PERSON] надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового засідання. Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений [PERSON] винний у вчинені даного кримінального проступку. Дії [PERSON] суд вважає правильно кваліфіковано за: - ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підроблені офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою; - ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено. За місцем служби та проживання обвинувачений характеризується задовільно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальні проступки, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді штрафу в межах санкції статті за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Запобіжний захід [PERSON] не обирався і підстав для його обрання не має. Накладений арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на посвідчення водія, серії [NUMBER] , заповнене на ім`я [PERSON] , [INFO] , відповідно до ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року - скасувати. Цивільний позов у справі не заявлявся. У справі маються процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи документів в сумі 3119 грн. 90 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина:
Визнати [PERSON] винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання: - за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень; - за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням остаточно визначити [PERSON] покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Скасувати арешт, шляхом зняття заборони на відчуження, розпорядження та користування на посвідчення водія, серії [NUMBER] , заповнене на ім`я [PERSON] , [INFO] , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року. Стягнути з [PERSON] на користь держави 3119 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат. Речові докази у справі: посвідчення водія, серії [NUMBER] , видане 01.08.2025 ТСЦ 1841 на ім`я [PERSON] , [INFO] - зберігати при матеріалах кримінального провадження. Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Суддя: [PERSON]

Результат: guilty