Вид судочинства: criminal
Суддя: Гармай І. Т.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. [PERSON] починаючи із невстановлених досудовим слідством дати і часу, але не пізніше 20 квітня 2025 року, перебуваючи на території Волинської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, незаконно придбав з метою подальшого збуту у невідомої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4 - метилендвоксиметамфенамін). В подальшому, 20 квітня 2025 року близько 14 год 30 хв [PERSON] маючи на меті пересилання психотропної речовини з метою подальшого збуту, автомобілем марки «Ауді А6», реєстраційний номерний знак [NUMBER] перевіз зазначену психотропну речовину до поштомату № 45130 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: вул. Незалежності, 82, м. Рожище Волинської області, де оформив поштове відправлення, якому присвоєно транспортну накладну за № 20451147759926, із зазначенням отримувача « [PERSON] » та отримання через поштомат № 47009, розташованого у м. Кам`янське Дніпропетровської області, завантажив до комірки вказаного поштомату пакунок та переслав у даній посилці таблетки фіолетового кольору із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - МДМА (3,4 - метилендвоксиметамфенамін), які заховав всередині упаковки з горохом в полімерному пакеті, таким чином незаконно збув вказану речовину. При цьому, для унеможливлення викриття власної злочинної діяльності [PERSON] відправником зазначеного поштового відправлення вказав вигадане ім`я - « [PERSON] » та вигаданий номер мобільного телефону, яким нібито користується відправник. МДМА (3,4 - метилендвоксиметамфенамін), згідно «Таблиці І», «Списку № 2 особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено. Таким чином, [PERSON] своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, пересилання, перевезення, зберігання з метою збуту психотропної речовини, предметом чого була особливо небезпечна психотропна речовина. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання. У кримінальному провадженні № 12025030000000800 від 04 листопада 2025 року, 05 січня 2026 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Волинської обласної прокуратури [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] за участі захисника обвинуваченого [PERSON] добровільно, за ініціативою обвинуваченого укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. За змістом цієї угоди про визнання винуватості сторони визнають вищезазначені обставини формулювання обвинувачення і кваліфікацію діяння за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, пересилання, перевезення, зберігання з метою збуту та збуті психотропної речовини, предметом чого була особливо небезпечна психотропна речовина. Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений [PERSON] повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та зобов`язується: - беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акта та даної угоди у судовому провадженні; - надати у кримінальному провадженні № 12025030000000801 від 04 листопада 2025 року розгляд якого здійснюється Луцьким міськрайонним судом Волинської області (справа № 161/23014/25) викривальні показання в суді щодо вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України; - упродовж 10 днів з моменту затвердження угоди про визнання винуватості судом особисто перерахувати 1000000 (один мільйон) гривень на офіційний рахунок, відкритий Національним банком України на підтримку Збройних Сил України, про що невідкладно письмово інформувати прокурора та суд із наданням підтверджуючих документів про переказ грошових коштів (реквізити для здійснення платежу - отримувач: Національний банк України, МФО 300001, рахунок № UA843000010000000047330992708, код ЄДРПОУ 00032106, призначення платежу: збір коштів на потреби армії України). Сторони погодили, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого встановлено не було. Крім того, сторони погодили, що обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення є: молодий вік, раніше не судимий, наявність постійного місця проживання, за яким характеризується позитивно, незначна кількість збутої психотропної речовини, відсутність шкідливих наслідків, оскільки психотропну речовину, яку [PERSON] незаконно придбав, пересилав, перевозив, зберігав з метою збуту та збув було вилучено працівниками правоохоронних органів. Крім того, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинене під контролем працівників поліції. З урахуванням вищенаведеного сторони домовились про можливість за наявності декількох обставин пом`якшуючих покарання, що свідчить про зниження ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та суспільної небезпеки призначити [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України, а саме: - за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. - на підставі ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України. Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та наслідки її невиконання. В угоді зазначено дату її укладення та вона скріплена підписами сторін. Процесуальна позиція обвинуваченого. Думка учасників судового провадження щодо затвердження угоди. Обвинувачений [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується із його формулюванням, повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється. При цьому обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, а також, що він під час такого розгляду має право мовчати, допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Проте, все одно обвинувачений просив суд затвердити укладену з прокурором угоду та призначити йому узгоджене покарання. При цьому зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, узгодженого в угоді про визнання винуватості, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі її затвердження. Зауважив, що має бажання та можливість перерахувати 1000000 грн на підтримку Збройних Сил України. Крім цього, обвинувачений [PERSON] повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Ствердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань. Прокурор [PERSON] у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому [PERSON] узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання. Захисник [PERSON] в судовому засіданні ствердив про укладення 05 січня 2026 року угоди про визнання винуватості в його присутності, не заперечував щодо затвердження її судом. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та КК України і положення закону, якими керується. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. При цьому, як передбачено п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (абз. ч. 4 ст. 469 КПК України). Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується [PERSON] , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, потерпілих у кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі передбачена санкцією ч. 2 ст. 307 КК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Вимоги п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд на підставі тверджень сторін переконався в тому, що сторони уклали угоду добровільно і її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підпадає під категорію кримінальних правопорушень, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений [PERSON] повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення та погоджується із його формулюванням, погоджується на призначення узгодженого покарання за угодою про визнання винуватості та просить суд затвердити угоду. Також, в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений [PERSON] цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Висновок щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості. З огляду на викладене, вислухавши сторони, вивчивши матеріали, надані суду, суд, доходить висновку про те, що дії [PERSON] кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 307 КК України, у суду немає сумнівів у тому, що обвинуваченому роз`яснено і він повністю розуміє свої права, передбачені кримінальним провадженням на підставі угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України, узгоджене покарання не суперечить вимогам КК України, наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, а тому угода підлягає затвердженню. Мотиви призначення узгодженого покарання. За приписами ст. 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням (у випадку досягнення такої домовленості). Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання на предмет відповідності вимогам закону, а також можливість звільнити обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Частина 1 ст. 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання: - у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; - відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; - враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому [PERSON] є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено. За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення [PERSON] покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та на підставі ст. 75, 76 КК України обвинуваченого звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України. У судовому засіданні обвинувачений [PERSON] беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаявся, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, брав активну участь у житті громади (допомагав плести маскувальні сітки для воїнів), зауважив, що за його бажанням умови угоди містять обов`язок перерахування 1000000 грн на підтримку Збройних Сил України. Отже, із урахуванням викладеного у суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про наявність правових підстав призначення обвинуваченому [PERSON] узгодженого сторонами угоди покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та на підставі ст. 75, 76 КК України обвинуваченого звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України. Згідно з ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років. З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального правопорушення, на переконання суду, призначення [PERSON] узгодженого покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки буде справедливим та доцільним, відповідатиме критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Суд зазначає, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати як основне, так і додаткові покарання, у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК. Статтею 77 КК України визначено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у разі звільнення особи від відбування основного покарання з випробування. Можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Оскільки, [PERSON] звільняється від відбування основного покарання з випробуванням, то у відповідності до вимог ст. 77 КК України до нього не застосовується додаткове покарання у виді конфіскації майна. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку. У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, суд вирішує долю речових доказів. Процесуальні витрати за проведення під час досудового розслідування судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-25/5248-НЗПРАП від 06 травня 2025 року в сумі 1782,80 грн необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2025 року необхідно скасувати у зв`язку із постановленням кінцевого рішення по справі.

Резолютивна частина:
Угоду про визнання винуватості від 05 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 12025030000000800 від 04 листопада 2025 року укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Волинської обласної прокуратури [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] - затвердити. [PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Покласти на [PERSON] обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2025 року. Речові докази: - кросівки білого кольору марки з емблемою чорного кольору «Nike»; куртку чорного кольору з капюшоном марки «Homie»; тримач сім-картки [NUMBER] ; мобільний телефон «iPhone 13» ІМЕІ1: [NUMBER] , ІМЕІ2: [NUMBER] із сім-карткою; мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», ІМЕІ1: [NUMBER] , ІМЕІ2: [NUMBER] із сім-карткою; ноутбук марки «ASUS» моделі «XS41S», S\: GBN0CV20V127486 із зарядним пристроєм; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ; банківську картку «monobank» № [NUMBER] ; рюкзак чорного кольору з написом «Napapiri»; cім-картку з написом [NUMBER] ; cім-картку з написом [NUMBER] ; сумку чорного кольору марки «Puma»; флешнакопичувач марки «Toshiba 16 Gb»; флешнакопичувач марки «Kingston 326 Gb»; тримач від сім-картки [NUMBER] ; тримач від сім-картки [NUMBER] ; тримач від сім-картки с.н. [NUMBER] ; тримач від сім-картки [NUMBER] ; тримач з сім-карткою [NUMBER] ; сім-картку з написом [NUMBER] ; сім-картку з написом [NUMBER] ; сім-картку з написом [NUMBER] , які знаходяться на зберіганні в Головному управлінні Національної поліції у Волинській області - повернути [PERSON] ; - зіп-пакет з емблемою; два поліетиленові зіп-пакети та п`ять зіп-пакетів з емблемою; блокнот жовтого кольору з чорновими записами; аркуш паперу з копійованою ТТН ТОВ «Нова пошта» № 20450652232567; моток ізоленти синього кольору; моток скотчу бурого кольору; два зіп-пакети з двома насінинами, схожі на насіння коноплі; чотири металеві предмети, які ззовні схожі на пристрої для куріння з залишками невідомої речовини; три поліетиленові зіп-пакети з речовиною рослинного походження; паперовий згорток з невідомою речовиною; пластикову ємність з речовиною рослинного походження; зіп-пакет чорного кольору з нашаруваннями невідомої речовини з різким запахом; поліетиленовий зіп-пакет з паперовим згортком з речовиною рослинного походження; металевий предмет для подрібнення речовини із вмістом речовини рослинного походження; зразок букального епітелію [PERSON] ; особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - МДМА (3,4 метилендвоксиметамфетамін), які знаходяться на зберіганні в Головному управлінні Національної поліції у Волинській області - знищити. Стягнути із [PERSON] до Державного бюджету України витрати на залучення експерта в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України. Головуючий суддя [PERSON]

Результат: guilty