Вид судочинства: administrative
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2) в якому просить: - визнати протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не зарахування періоду перебування на інвалідності до страхового стажу [PERSON] ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у України у Волинській області зарахувати до страхового стажу період перебування на інвалідності [PERSON] для призначення пенсії по віку; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у України у Волинській області призначити та виплачувати [PERSON] пільгову пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з [PERSON] перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач 01.05.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було переглянуто заяву позивача про переведення пенсії з виду на вид - з інвалідності на по віку, та на підставі цього було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії №907630188485 від 18.03.2024 з тих підстав, що станом на 01.05.2023 стаж заявника складає 20р 09м 11дн, з них пільговий стаж за Списком №1 складає 18р 04дн, оскільки пп.1 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що за відсутності стажу роботи, встановленого абз.1 цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу: 3 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків. Вказує, що відповідно до записів трудової книжки серії [NUMBER] понад 18 років працював на посаді гірника III розряду з повним робочим днем під землею. Даний пільговий стаж зараховано в повному обсязі та відповідачем під сумнів не ставиться. 19.05.2009 близько 00 год 10 хв трапився нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №23, затвердженим 22.05.2009 та актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався №23, затвердженим 22.05.2009. Після даної травми позивачеві було встановлено інвалідність та звільнено по п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності III групи наказ №19-к від 26.02.2010. А з 01.05.2018 гр. [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності довічно. Зазначає, що при виході на пенсію по інвалідності, зважаючи на чинне законодавство на момент виходу, позивач мав розумні очікування щодо того, що час перебування на інвалідності буде зараховано до страхового стажу, та в силу стану здоров`я не мав можливості працювати. Відтак вважає, оскільки ГУ ПФУ у Волинській області в добровільному порядку не перераховує позивачу пільгову пенсію за віком, чим грубо ігнорує норми ст.19 Конституції України, він змушений звернутися до суду за захистом порушених прав в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.21). У відзиві на позов від 12.12.2024 представник відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні (а.с.33-35). В обґрунтування своєї позиції зазначила, що 01.05.2023 [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про перехід на інший вид пенсії. Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, та за їх результатом рішенням № 907630188485 від 18.03.2024 [PERSON] відмовлено у переході на інший вид пенсії. Зазначає, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням можливо зарахувати до пільгового стажу роботи виключно при визначенні права на призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до наданих документів станом на 01.03.2023, загальний страховий стаж позивача складає 20 років 09 місяців 11 днів, з них пільговий стаж за списком № 1 складає 18 років 04 дні, що не дає право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ у Волинській області копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі отримало 30.10.2024 у зареєстрований через підсистему «Електронний суд» кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.24), проте правом подачі відзиву не скористався. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи. Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням. Також судом встановлено, що 19.05.2009 трапився нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №23, затвердженим 22.05.2009 та актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався №23, затвердженим 22.05.2009 (а.с.11-13). Також відповідно до акта огляду МСЕК від 01.05.2018 №761756 позивачу встановлено інвалідність 2 групи з 50% втрати працездатності, що також підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності №020689 від 02.05.2018 (а.с.14-15). [PERSON] 01.05.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про перехід на інший вид пенсії. Судом встановлено, що згідно із пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), за принципом екстериторіальності, така заява позивача була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 907630188485 від 18.03.2024 [PERSON] відмовлено у переході на інший вид пенсії, у зв`язку із тим, що відповідно до наданих документів станом на 01.03.2023, загальний страховий стаж позивача складає 20 років 09 місяців 11 днів, з них пільговий стаж за списком № 1 складає 18 років 04 дні, що не дає право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.8). Уважаючи таку відмову протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству, позивач звернувся до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою. Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік. Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина третя статті 24 Закону №1058-IV застосовується з 01 жовтня 2017 року). Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Відповідна гарантія встановлена також частиною четвертою статті 9 Закону України «Про охорону праці», згідно із якою час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом. Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. У постанові від 18.04.2019 у справі №392/17/17 Верховний Суд, за результатами аналізу наведених правових норм, дійшов висновку, що законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи тільки для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Отже, до пільгового стажу особи зараховується період до того часу, коли він вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах. Аналогічна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №185/8991/16-а, від 26.05.2020 у справі №205/8712/16-а. Судом встановлено, що позивачу з 01.05.2018 встановлено II групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується довідкою МСЕК №761756 (а.с.14). Час перебування позивача на інвалідності у зв`язку трудовим каліцтвом на момент його звернення до органів пенсійного фонду із заявою від 01.05.2023 про перехід на пенсію за віком підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №761756 від 01.05.2018 (встановлення інвалідності довічно). Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно не зарахувало час перебування позивача на інвалідності у трудовим каліцтвом з 01.05.2018 (день встановлення II групи інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом) по 01.05.2023 (до дня звернення) до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23. Оскільки заяву [PERSON] від 01.05.2023 про перехід на пенсію за віком розглядало ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, та за його результатами приймало рішення, протиправним слід визнати саме рішення даного відповідача та скасувати його. Згідно із пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява №38722/02). З огляду на наведене, з метою відновлення прав [PERSON] на належне пенсійне забезпечення, на переконання суду саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача від 01.05.2023 та прийняло протиправне рішення №907630188485 від 18.03.2024 про відмову у призначенні пенсії) слід зобов`язати зарахувати час перебування позивача на інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом з 01.05.2018 (день встановлення II групи інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом) по 01.05.2023 (до дня звернення) до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати позивачу пільгову пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне. Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При цьому суд враховує, що відповідно до положень статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Згідно з п.п. 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства. Суд зауважує, що питання призначення та перерахунок пенсії на підставі того чи іншого закону (з урахуванням наявного в особи загального та пільгового страхового стажу), є повноваженнями пенсійного органу. Натомість суд надає оцінку діям/рішенням пенсійного органу у разі виникнення спору про правомірність таких дій/рішень. За правилами абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Звертаючись до суду із цим позовом позивач просить зобов`язати відповідача здійснити призначити та виплачувати позивачу пільгову пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, наявність права на призначення пенсії позивачу пенсійний орган визначатиме після зарахування позивачу до його страхового та пільгового стажу періоду перебування на інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом з 01.05.2018 по 01.05.2023. Відтак, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає, що в даному випадку необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 01.05.2023 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач в силу вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та з огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №907630188485 від 18.03.2024 про відмову у переведенні [PERSON] з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати [PERSON] до його страхового і пільгового стажу періодів знаходження на ІІ групі інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01.05.2018 по 01.05.2023. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 01.05.2023 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Результат: partial