Вид судочинства: commercial
Суддя: Лавренюк Т.А.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача кошти в сумі 16 581,33грн, виплачені як допомога по безробіттю [PERSON] . Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує неправомірними діями відповідача, які полягають у несвоєчасному призначенні та виплаті пенсії [PERSON] . Такі дії відповідача завдали матеріальну шкоду позивачу, яка у відповідності до ст.1173 Цивільного кодексу України має бути відшкодована відповідачем на користь позивача. Ухвалою суду від 07.11.2022 позовну заяву Харківського обласного центру зайнятості прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання. Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями Управління та понесеними витратами позивача, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди, відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України. Як зазначає відповідач, сума допомоги по безробіттю була сплачена позивачем добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю, у зв`язку з наданням [PERSON] статусу безробітного. Це, на думку відповідача, свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої Головним управлінням Центру та відсутність підстав для погашення шкоди у вигляді коштів, перерахованих [PERSON] . Позивач у відповіді на відзив, не погоджуючись із запереченнями відповідача, зазначає про те, що виплата допомоги по безробіттю [PERSON] здійснювалась позивачем на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" і така виплата, відповідно до ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" та п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалась би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії [PERSON] , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою. Як вважає позивач, неправомірні дії відповідача призвели до відмови у призначенні пенсії [PERSON] , завдали матеріальної шкоди позивачу, яка відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України має відшкодовуватися відповідачем на користь позивача. Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позов, позивач вважає необґрунтованими та такими, що не можуть братися до уваги при вирішенні даної справи. Інших заяв чи пояснень по суті спору від учасників справи до суду не надходило. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14.04.2020 [PERSON] звернувся до Зміївської районної філії Харківського обласного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований з відкриттям персональної картки № 202120041400011. Наказом від 14042020 № НТ200414 йому надано статус безробітного з 14.04.2020, відповідно до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення". Наказом від 14.04.2020 № НТ200414 [PERSON] призначено допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу відповідно до ч.1, 3, 4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру 100% - 90 календарних днів, 80% - 90 календарних днів, 70 % - 180 календарних днів. Виплату допомоги відкладено у зв`язку з наданням особі вихідної допомоги або інших виплат при звільненні з роботи з 14.04.2020 по 30.04.2020. Відповідно до ч. 1ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" до переліку підстав для припинення реєстрації безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, віднесено зайнятість особи, а також, досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. 29.09.2020 [PERSON] подано письмову заяву про зняття його з обліку як безробітного у зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості. У зв`язку з поданням безробітним особисто письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості, [PERSON] наказом від 29.09.2020 № НТ200929 припинено реєстрацію безробітного та виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення" та п.10 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 29.09.2020. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 520/11416/19 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) від 12.08.2019 про відмову в призначенні [PERSON] на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити [PERSON] пенсію на пільгових умовах (Список № 2) з моменту звернення із заявою про призначення трудової пенсії на пільгових умовах, з 20.06.2019. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду повернено скаржнику. За період з 01.05.2020 по 28.09.2020 Харківським обласним центром зайнятості [PERSON] було перераховано допомогу по безробіттю у сумі 16 581,33грн. В результаті проведеного аналізу стану опрацювання даних обміну Реєстру застрахованих осіб встановлено отримання [PERSON] одночасно з допомогою по безробіттю виплат з Пенсійного фонду України. Позивачем 14.07.2022 видано наказ № 349 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] ", яким передбачено вжиття заходів щодо повернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області коштів у сумі 16 581,33грн, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 01.05.2020 по 28.09.2020. Наказ зареєстровано засобами електронного документообігу "Інтегра-Флоу 2016", та його реєстраційний номер і дату надруковано у лівому нижньому куті копії документа. З метою досудового врегулювання спору, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області направлено претензію від 25.07.2022 № 341/02/21-26 з пропозицією повернення в добровільному порядку суми виплаченої матеріальної допомоги безробітному [PERSON] в сумі 16 581,33грн. Листом від 03.08.2022 № 2000-0902-8/47637 відповідач повідомив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає претензію безпідставною та такою, яка не підлягає задоволенню, та зазначає що з його боку відсутні протиправні дії чи бездіяльність. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Предметом спору у даній справі є вимога про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій. Правове обґрунтування позовних вимог полягає в тому, що відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. позовних вимог полягає в тому, що ст.11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів. На відміну від загальної норми ст.1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст.1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 Цивільного кодексу України. Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування. За приписами ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Відповідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідач у справі - Головне управління ПФУ в Харківській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст.1173 Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст.107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 520/11416/19 скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) від 12.08.2019 про відмову в призначенні [PERSON] на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити [PERSON] пенсію на пільгових умовах (Список № 2) з моменту звернення із заявою про призначення трудової пенсії на пільгових умовах, з 20.06.2019. Вищезазначене рішення набрало законної сили, оскільки ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 апеляційну скаргу на вказане рішення суду повернено скаржнику. За приписами ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, суд вважає доведеним факт прийняття незаконного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яке виявилось у безпідставній та незаконній відмові в призначенні [PERSON] пенсії на пільгових умовах. Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Пунктом 7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, що діяла на момент існування спірних правовідносин) визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Згідно з ч.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення його фінансової стабільності. Суд наголошує, що положенням п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії [PERSON] , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою. Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17, від 10.04.2018 у справі № 927/455/17 та від 13.02.2018 у справі № 915/282/17. Отже, неправомірні дії відповідача, призвели до відмови у призначенні пенсії [PERSON] та завдали матеріальної шкоди позивачу, яка у відповідності до ст.1173 Цивільного кодексу України має відшкодуватися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача. Таким чином, заперечення відповідача щодо недоведеності складу цивільного порушення є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та задоволення позовних вимог про стягнення 16 581,33грн шкоди. За таких обставин, позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) на користь Харківського обласного центру зайнятості (вул. Броненосця Потьомкіна, 1-А, м. Харків, 641068, код ЄДРПОУ 03491277) - кошти в сумі 16 581,33грн, виплачені як допомога по безробіттю [PERSON] , та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Дане

Результат: granted