Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Гулий В. П.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Постановою судді місцевого суду встановлено, що 5 вересня 2017 року о 03.50 год. [PERSON] керуючи т/з «Chevrolet Niva», д/н [NUMBER], в м. Миколаєві, по вул. Бузника 6, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному транспортному засобі в районі вул. Г.Карпенко, 61, шляхом утворення штучного затору, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху. При зупинці транспортного засобу не надав документи прав керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Крім того, 5 вересня 2017 року о 03.50 год. [PERSON] керував т/з «Chevrolet Niva», д/н [NUMBER], в м. Миколаєві, по вул. Г.Карпенко, 61, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», та у медичному закладі у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. В апеляційній скарзі захисник [PERSON] просить скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2017 року і закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає про відсутність свідків на місці зупинки транспортного засобу. Стверджує, що [PERSON] не було запропоновано жодного з приладів перелічених в п. 3 переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Стверджує, що під час винесення постанови не дотримано вимоги ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, порушено вимоги п. 24 та абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14. Вказує, що справу було розглянуто без участі [PERSON] та не роз'яснено йому його права. Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази відпоповдно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, вважаю, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, одним із правопорушень є відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, вказана норма являється бланкетною, яка відсилає до інших нормативних актів. В даному випадку відсилає до нормативних актів, якими встановлюються порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серії № БР077010 від 5 вересня 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 5 вересня 2017 року о 3 годині 50 хвилин в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка, 61 водій керував автомобілем [NUMBER], з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніле обличчя), від пропозиції пройти огляд для визначення стану сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився. Також від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Тобто, [PERSON] обвинувачується у відмові, як особа, яка керувала транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння. Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. Згідно з порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків. Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість, реакції, проведений з порушенням вказаних вимог, вважається недійсним. Під час апеляційного розгляду особа, притягнута до адміністративної відповідальності, [PERSON] підтвердив факт керування ним 5 вересня 2017 року о 03.50 год. автомобілем «Chevrolet Niva», державний номер [NUMBER], в м. Миколаєві по вул. Бузника 6, без права керування автомобілем. Також підтвердив факт невиконання ним вимог працівника поліції про зупинку транспортного засобу. Окрім того пояснив, що ані на місці зупинки керованого ним транспортного засобу, ані в поліцейському відділенні, йому не пропонували пройти огляд на стан сп'янініня ні за допомогою технічного засобу, ні в медичному закладі. При складанні протоколу, на пропозицію співробітника поліції, він вказав прізвище свого друга [PERSON], як свідка вказаних подій, однак, той таким не був. Іншого свідка працівники поліції вказали самі, хоча і останній свідком подій також не був. Як слідує з пояснень допитаного під час апеляційного перегляду як свідка [PERSON], йому про обставини складання відносно [PERSON] протоколів про адміністративні правопорушення нічого не відомо. Про них йому повідомив сам його друг [PERSON] Про відсутність як свідка по зазначеним у протоколах обставинах дав пояснення в апеляційному суді і допитаний як свідок [PERSON] Виходячи з пояснень інспектора поліції [PERSON], якою було складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, нею не пропонувалось [PERSON], ані на місці зупинки, ані в відділу поліції де складався вказаний протокол, пройти медичний огляд на стан сп'яніння ні за допомогою спеціальних технічних засобів, ні в медичному закладі. Досліджені апеляційним судом докази, їх оцінка свідчать, що [PERSON] на місці зупинки транспортного засобу співробітник поліції не пропонував пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. За такого, слід зазначити, що співробітником поліції було порушено встановлений порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння. А тому, в діях [PERSON] відсутні усі ознаки об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які йому інкриміновано. Суддя місцевого суду, приймаючи рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на вказані обставини не звернула увагу, не повно з'ясувала усі фактичні обставини справи та формально підійшла до вивчення обставин справи. За наведеного, постанова судді місцевого суду в частині накладення стягнення на [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у вказаній частині закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підстав для скасування постанови судді місцевого суду щодо накладення стягнення на [PERSON] за ст. 122-2, ч. 2 ст. 126 КУпАП, враховуючи наведені вище докази, апеляційний суд не вбачає. Окрім того, апелянтом не оспорюється постанова судді у вказаній частині. При накладенні стягнення на [PERSON] за ст. 122-2, ч. 2 ст. 126 КУпАП., - визначенні його виду та розміру, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 13, 33, 36 КУпАП, характер вчинених [PERSON] правопорушень, особу правопорушника, який є неповнолітнім, вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставину, яка пом'якшує відповідальність - вчинення правопорушення неповнолітнім, та вважає накласти стягнення у виді штрафу. Є безпідставними доводи апелянта, щодо неможливості накладення на [PERSON] стягнення у виді штрафу в силу неповнолітнього віку останнього. Так, згідно ч. 2 ст. 13 КУпАП, разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років певних адміністративних правопорушень, у тому числі, передбачених ст. 122-2, 126 КУпАП, такі особи пілягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. Враховуючи наведене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді місцевого суду - зміні.

Резолютивна частина:
Апеляційну скаргу захисника [PERSON] в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, [PERSON] задовольнити частково. Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2017 року, відносно [PERSON] в частині накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. Закрити в цій частині провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважати [PERSON] винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 і ч. 2 ст. 126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходу громадян, що складає 510 (п'ятсот десят) гривень. В решті постанову залишити без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Суддя:

Результат: guilty