Вид судочинства: criminal
Суддя: Костюков Д. Г.
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області №196/615/19 від 05 липня 2019 року [PERSON] , зобов`язаний виплачувати аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вищевказаного рішення суду виконавчим листом Царичанського районного суду Дніпропетровської області №196/615/19 від 05.07.2019 [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Так, [PERSON] достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів на утримання малолітньої доньки, будучи офіційно працевлаштованим у період часу із 15.05.2019 по 17.11.2021 у Державному підприємстві «Петриківське лісове господарство» та у ТОВ «Оріль-ЕКО», де щомісячно отримував доходи у вигляді заробітної плати, аліменти на утримання своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , умисно не сплачував, жодної матеріальної допомоги ні в якому вигляді на її утримання не надавав, хоча міг та мав реальну можливість виконати рішення суду про стягнення аліментів. Окрім цього, [PERSON] з 18.11.2021, будучи офіційно не працюючим, отримуючи неодноразові виклики державного виконавця Царичанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо необхідності виконання зобов`язань встановлених рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2019, умисно продовжував не виконувати рішення суду по виплаті аліментів. [PERSON] , ігноруючи вимоги, діючи всупереч вимогам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, Конституції України та Сімейного кодексу України, аліменти на утримання доньки починаючи з 18.11.2019 по 30.11.2022, малолітній доньці [PERSON] , [INFO] , систематично, злісно, умисно не сплачував грошові кошти та не надавав будь-яку матеріальну допомогу на її утримання, хоча за станом свого здоров`я будучи фізично здоровим, не маючи тяжких хронічних захворювань, ступеня інвалідності, жодних заходів щодо працевлаштування та отримання доходу, з метою сплати аліментів, починаючи з 18.11.2021 не вживав, до філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з приводу його працевлаштування та отримання виплат по безробіттю не звертався. Вказаними діями [PERSON] злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що призвело до виникнення заборгованості із сплати призначених коштів у розмірі 110453 гривень 10 копійок, що сукупно склав суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів та вказує на довгострокове, а значить злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. Своїми умисними діями [PERSON] вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1ст.164 Кримінального кодексу України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Вищевказані обставинине оспорюються учасниками судового провадження. Прокурор звернулася до суду з клопотанням про розгляд вчиненого [PERSON] кримінального проступку в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Згідно із заявою [PERSON] від 29.12.2022 року щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної та підписаної за участю його захисника адвоката [PERSON] , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. [PERSON] ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. У матеріалах кримінального провадження також наявна заява представника неповнолітньої потерпілої [PERSON] - [PERSON] від 29.12.2022 року, в якій вона повністю згідна із встановленими органом дізнання обставинами, вчиненого [PERSON] кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, відповідно до ст. 394 ч. 1 КПК України, та подала письмову заяву про розгляд обвинувального акту стосовно [PERSON] у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні, за її відсутності. Отже, під час досудового розслідування [PERSON] беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслала до суду обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження №12022046600000065, в якому виклала клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється. На підставі частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). При призначенні обвинуваченому [PERSON] виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також відомості про особу обвинуваченого. Суд враховує, що [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого [PERSON] , судом не встановлені. Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого. При обранні виду та міри покарання обвинуваченому [PERSON] , відповідно до ст. 65 Кримінального кодексу України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який за місце проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні ще одну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе призначення йому покарання у вигляді громадських робіт, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Царичанським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 25.09.2013 року, визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.164 ч.1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження. На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до частини 4 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Суддя [PERSON]

Результат: guilty