Вид судочинства: commercial
Суддя: Аріт К.В.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
05 листопада 2013 року позивач, мале приватне підприємство "АСВА", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Стрижака Андрія Олександровича (відповідача) суми заборгованості у розмірі 50499,26 гривень, у тому числі, 46080,02 гривень суми основної заборгованості, 3070,39 гривень суми нарахованої пені та 1348,85 гривень суми 3% річних. Заявлену вимогу обґрунтував неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №1/86, укладеного між сторонами 22 березня 2013 року. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 1720,50 гривень судового збору. Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 листопада 2013 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 листопада 2013 року. Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 листопада 2013 року було відкладено розгляд справи на 19 грудня 2013 року, у зв'язку з неявкою представників сторін. Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 грудня 2013 року було відкладено розгляд справи на 08 січня 2014 року, у зв'язку з неявкою відповідача. Представник Позивача у відкритому судовому засіданні 08 січня 2014 року підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у відкрите судове засідання 19 грудня 2013 року свого представника не направив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про дату судового засідання був повідомлений належним чином. Вищий господарський суд України у п.4 Інформаційного листа № 01-8/1228 від 02 червня 2006 року "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначив про те, що до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "у зв'язку з закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і тому подібне, з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення відповідним судом певних процесуальних дій. Відповідно до п.3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України №02-5/289 від 18 вересня 1997 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. Беручи до уваги, що відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також те, що ухвалою господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 08 листопада 2013 року відповідача було повідомлено про розгляд даної справи, суд в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами, без участі відповідача. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне. 22 березня 2013 року між малим приватним підприємством "АСВА" (позивачем) та фізичною особою-підприємцем Стрижаком Андрієм Олександровичем (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу товарів і послуг №1/86. Даний договір було підписано повноважними представниками з обох сторін та скріплено печатками. Відповідно до п.1.1. договору, постачальник (позивач) зобов'язався передати у власність замовника (відповідача) автомобільні шини/диски (товар) у кількості і асортименті відповідно до замовлень, рахунків-фактур та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору, а замовник, в свою чергу, зобов'язався прийняти відповідний товар та оплатити його. Згідно із п.4.1 договору, оплата товару здійснюється відповідачем за визначеною у рахунку-фактурі ціною шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача у наступному порядку: - відповідач зобов'язаний сплатити позивачу аванс у розмірі 10% від вартості замовлених товарів; - 90% від вартості поставлених товарів відповідач зобов'язаний сплатити позивачу протягом 14 календарних днів з дати поставки товару. Відповідно до п.4.4. договору, датою поставки товарів вважається дата, зазначена у видатковій накладній на товар. Згідно із п.4.8. договору, факт передання товарів замовникові підтверджується видатковою накладною, яка оформлюється відповідно до вимог чинного законодавства України і засвідчується підписами та печатками сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату товару на суму 46080,02 гривень, що підтверджуються рахунком-фактурою №А1-0001150 від 10 квітня 2013 року на суму 25900,01 гривень (а.с.13) та рахунком-фактурою №А1-0001460 від 22 квітня 2013 року на суму 25300,01 гривень (а.с.15). На виконання умов договору, 10 квітня 2013 року позивач поставив на адресу відповідача товар на суму 25900,01 гривень, що підтверджується видатковою накладною №А1-0001069 від тієї ж дати (а.с.14), оформленою належним чином, відповідно до умов чинного законодавства, та завіреною підписами та печатками сторін. Також, як стверджує позивач, ним ще було поставлено товар відповідачу 22 квітня 2013 року на суму 25300,01 гривень, але відповідач від підписання відповідної видаткової накладної відмовився. Відповідач, в свою чергу, 22 травня 2013 року сплатив позивачу аванс у розмірі 10% від вартості товару за кожним із виставлених рахунків-фактур, а саме 5120,00 гривень, що підтверджується банківською випискою (а.с.18). 90 % вартості за поставлений товар відповідач не оплатив. З метою досудового врегулювання спору, позивач направив претензію (вих.№27/08/13-п) від 27 серпня 2013 року на адресу відповідача про сплату 46080,02 гривень, але відповіді не отримав. Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про часткову відмову у позові, виходячи з наступного. Звертаючись до господарського суду позивач послався на те, що на підставі договору купівлі-продажу товарів і послуг №1/86 від 22 березня 2013 року відповідачу було поставлено та передано у власність товар за видатковими накладними на загальну суму 51200,02 гривень. Також позивачем зазначено, що відповідач частково розрахувався за товар, у розмірі 5120,00 гривень. Крім того, позивач надав до суду податкові накладні, як доказ здійснення продажу товару. З врахуванням викладених обставин та в зв'язку з тим, що заборгованість відповідачем не була оплачена в повному розмірі, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача вартості несплаченого товару за двома видатковими накладними, на умовах укладеного між сторонами договору. Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Резолютивна частина:
У позові відмовити частково. Стягнути з фізичної особи-підприємця Стрижака Андрія Олександровича (61090, м.Харків, вул.Колонна, 113, кв.2, код 2802900676) на користь малого приватного підприємства "АСВА" (02105, м.Київ, вул.П.Усенка, 6, код ЄДРПОУ 16399501) 23310,01 гривень основної заборгованості, 1627,23 гривень пені, 352,52 гривень суми 3% річних та 861,62 гривень судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили. В частині позову щодо стягнення 22770,01 гривень основної заборгованості, 1443,16 гривень пені та 996,33 гривень суми 3% річних відмовити. Повне рішення складено 13 січня 2014 року. Суддя Аріт К.В. Справа №922/4625/13

Результат: granted