Вид судочинства: commercial
Суддя: Ярмак О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
19.02.2021 між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 219 від 19.02.2021 року. Відповідно до п. 1.1. договору Орендодавець у відповідності з цим Договором передає, а Орендар приймає в оренду, тобто в тимчасово і платне користування, будівлю (або іншу капітальну споруду чи їх окрему частину), нежилі приміщення, визначені нижче. Згідно з п. 2.1. Договору об`єктом оренди є нежитлове приміщення на першому поверсі Готельного комплексу «Турист» літ. А) загальною площею 499,8 кв.м. що знаходиться за адресою м. Київ. вул. Р.Окіпної. 2. Згідно п. 4.1. Договору оренди Орендар починає сплачувати орендну плату з моменту підписання Акту приймання-передачі Об`єкта. Розмір орендної плати становить 109 442,00 в т.ч. ПДВ 20% на місяць за 1 місяць. Орендна плата за даним Договором оренди сплачується Балансоутримувачу, згідно виставлених рахунків на діючий банківський рахунок Балансоутримувача. Факт приймання-передачі об`єкта підтверджується Актом здачі-приймання до Договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) № 219 від 01.03.2021 року. Відповідно до п. 4.2 договору орендар зобов`язаний самостійно отримати від орендодавця оформлений рахунок. Пунктом 4.3 договору визначено, що до настання п`ятого числа кожного поточного календарного місяця оренди об`єкта балансоутримувач виставляє орендарю рахунок за оренду майна за поточний календарний місяць. Згідно з п. 4.4. Договору оренди Орендар має сплатити орендну плату протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 10 числа поточного місяця. При цьому орендна плата, вказана у рахунку, є платою за поточний місяць. Визначений сторонами розмір орендної плати включає ПДВ. Відповідно до п. 8.3 договору договір може бути достроково розірвано на вимогу однієї зі сторін за рішенням Господарського суду в разі невиконання іншою стороною своїх зобов`язань за цим договором та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та цим договором. Відповідно до положень п. 8.7 договору договір оренди припиняється в разі, зокрема, дострокового розірвання у разі, якщо орендар не вносить орендну плату та/або комунальні платежі в повному обсязі протягом трьох місяців підряд. Звертаючись до суду з даним позовом позивач у позовній заяві зазначив про наявність невиконаного зобов`язання відповідача з оплати орендних платежів за період грудень 2021, січень-лютий 2022, березень-жовтень 2023 років у розмірі 729 117,11 грн. Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 782 ЦК України встановлено, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Згідно з ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач допустив заборгованість з орендної плати понад 3 місяці підряд. Вказана обставина не спростована відповідачем. Із змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Суд погоджується з доводами позивача про те, що безпідставне невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення своєчасної та повної оплати орендних та інших платежів вважається істотним порушенням договору. Згідно ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. З огляду на викладене, позовні вимоги про розірвання договору оренди оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) від 19.02.2021 визнаються судом обґрунтованими та відповідно підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження обставин чи відсутності підстав для задоволення позову не надав, стверджувань позивача не спростував. Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Розірвати договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 219 від 19.02.2021 року, укладений між Приватним акціонерним товариством "Укрпрофтур" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Франциско Груп". 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Франциско Груп" (02098, місто Київ, вулиця Дніпровська набережна, будинок, 7, код 43191936) на користь Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" (02002, місто Київ, вулиця Раїси Окіпної, будинок, 2, код 02605473) 2 423 (дві тисячі чотириста двадцять три) грн. судового збору. 4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України. Суддя О.М.Ярмак

Результат: granted