Вид судочинства: civil
Суддя: Полішко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
28 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстрований 19 липня 2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 357. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, присвоєне їй при державній реєстрації шлюбу, «Гречана». В судове засідання позивач не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Вважає, що примирення з відповідачем неможливо. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 19 липня 2014 року серії І-ФП № 104711, сторони уклали шлюб 19 липня 2014 року, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 357. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Порубець» на «Гречана» (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 25 серпня 2015 року серії І-ФП №234333 (а.с. 7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач у поданій до суду заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, «Гречана». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити. Шлюб, зареєстрований 19 липня 2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 357, розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, «Гречана». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~

Результат: granted