Вид судочинства: commercial
Суддя: Маріщенко Л.О.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03

Обставини справи:
На підставі видаткових накладних № РН-0001367, РН-0001364, РН-0001365 від 13.10.10р. позивач відпустив, а відповідач отримав на підставі довіреності № 37 від 30.09.10р. газ скраплений на загальну суму 72080 грн. Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на сплату отриманої продукції № СФ-101487, № СФ-101485, № СФ-101486. Однак, відповідач свої зобов'язання по оплаті належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка на день розгляду справи становить 57080 грн., яку відповідач визнає в своєму відзиві, а також в акті звірки розрахунків, підписаного сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Зобов'язання, строк ( термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк ( термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так як, в накладних, на підставі яких відповідач отримав скраплений газ, строк оплати встановлений не був, то строк виникнення зобов'язання у відповідача, в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав у семиденний строк з дня направлення позивачем претензії від 04.01.11р. з вимогою сплатити заборгованість і яку відповідач отримав 08.01.11р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням. Таким чином, строк виконання зобов'язання по сплаті отриманого скрапленого газу у відповідача настав 15.01.11р . В заяві про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 2772,70 грн. пені та 13058,48 грн. за користування чужими грошовими коштами. На підставу зазначених вимог, позивач посилається на п. 4.3 та п. 4.5 договору купівлі-продажу від 25.08.10р. укладеного між сторонами. В п. 4.3 та п. 4.5 вказаного вище договору зазначено відповідно, що покупцю за несвоєчасну оплату товару встановлюється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Покупець зобов'язаний оплатити товар і відсотки за користування грошовими коштами продавця в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення. Проте, суд приходить до висновку про відмову в позові в частині стягнення 2772,70 грн. пені та 13058,48 грн. за користування чужими грошовими коштами , вважаючи, що позивач безпідставно нарахував їх відповідачеві, посилаючись на договір від 25.08.10р., оскільки не надав суду належних доказів на підтвердження того, що сторони погодили між собою відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за вказаним договором за отриманий товар на підставі видаткових накладних. Відповідно до ч.1 ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється в письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним (ч.2 ст. 547 ЦК України). Суд не приймає до уваги, наданий позивачем договір купівлі-продажу від 25.08.10р., оскільки продаж товару на суму 72080грн. відбувся за усною домовленістю сторін, що підтверджується видатковими накладними № РН-0001367, РН-0001364, РН-0001365 від 13.10.10р., в яких не значиться як підстава продажу товару зазначений позивачем договір. Тому, нарахування 2772,70 грн. пені та 13058,48 грн. за користування чужими грошовими коштами не відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, він просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 536,65 грн. нарахованих за період з 28.10.10р. по 09.02.11р. Однак, суд не погоджується з даним розрахунок з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що строк виконання зобов'язання у відповідача настав 15.01.11р., тому 3% річних необхідно починати рахувати саме з цієї дати. З розрахунку позивача вбачається, що станом на 15.01.11р. борг відповідача перед позивачем становить 57080 грн. Таким чином, розмір 3% річних, згідно розрахунку проведеного судом за період з 15.01.11р. по 09.02.11р. становить 117,29 грн. ( 57080 грн. : 365 днів х 25 днів прострочення х 3% річних) Відповідач позов в сумі основного боргу визнає, доказів сплати боргу суду не надав. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов в частині стягнення 57080 грн. заборгованості, 117,29 грн. 3% річних та відмовляє в іншій частині позову. Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" ( 12450, Житомирський район, с. Іванківці, код 30756715) на користь Спільного підприємства "Сан" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (10002, м. Житомир, вул. Жуйка, 43, код 20429219) - 57080 грн. боргу, 117,29 грн. 3% річних, 571,97 грн. державного мита, 183,78 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 3. В іншій частині позову відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. Суддя[PERSON] Дата підписання 20.05.11 р. Віддрукувати: 1 - в справу 2, 3 - сторонам ( рек. з повід.)

Результат: partial