Вид судочинства: commercial
Суддя: Бойко Р.В.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02

Обставини справи:
08.09.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» (надалі - позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі - Банк) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 128/11 (надалі - Кредитний договір). Відповідно п.п. 1.2, 1.4 Кредитного договору (в редакції угоди про внесення змін №15 від 30.05.2013 р.), позивач відкрив відповідачу 1 мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію, строк дії якої закінчується 06.03.2017 року з лімітом кредитної лінії (граничний розмір кредиту): 98 000 000,00 грн. У день укладення Кредитного договору, позивач згідно п.п. 4.1, 13.3 Договору про відкриття кредитної лінії (в редакції угод про внесення змін №3 від 05.12.2011 р. та №13 від 17.01.2013 р.) відкрив відповідачу 1 кредитну лінію та позичкові рахунки для обліку кредиту. Угодами про внесення змін № 1 від 08.09.2011 р., №2 від 20.10.2011 р., №3 від 05.12.2011р., №4 від 20.01.2012 р., №5 від 30.03.2012 р., №6 від 31.05.2012р., №7 від 13.07.2012р., №15 від 30.05.2013р. були внесені зміни до Кредитного договору в частині строків погашення процентів за кредит, контролю за фінансовим станом і діяльністю позичальника та надання забезпечення за кредитом тощо. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору (в редакції угод про внесення змін №3 від 05.12.11р. та №14 від 22.01.2013 р.) за користуванням частиною кредитом у гривнях відповідач 1 зобов'язаний сплачувати позивачу проценти у розмірі 19,06% річних; у доларах - у період з 05.12.2011 р. по 31.05.2012 р. - 14 % річних, з 01.06.2012 р. - 13% річних. Згідно з п. 4.2 Кредитного договору (в редакції угоди про внесення змін №3 від 05.12.2011р.), позивач надає відповідачу 1 кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання одного траншу, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів, але так, щоб у будь-який момент розмір кредиту не перевищував ліміту кредитної лінії. Кожний транш надається на підставі окремої додаткової угоди до цього Договору, укладеної між відповідачем 1 і позивачем, у строк не пізніше 1 календарного дня з її укладення. Додаткові угоди про надання траншів можуть бути укладені лише за взаємною згодою сторін і є невід'ємною частиною цього Договору. У кожній такій додатковій угоді сторони повинні визначити валюту і розмір траншу та реквізити для його надання, якщо вони відрізняються від зазначених у пункті 10.2 цього Договору. На виконання умов Кредитного договору позивачем на підставі Додаткових угод (про надання траншів) №1 від 12.09.2011 р., №2 від 12.09.2011 р., №3 від 06.12.2011 р., №4 від 08.12.2011 р., №5 від 25.04.2012 р., №6 від 13.07.2012 р. було надано відповідачу 1 кредит на загальну суму 64 000 000,00 грн. та 4 200 000,00 доларів США, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами. Окрім того, згідно Додаткової угоди №5 від 25.04.2012 р. на часткову зміну Кредитного договору встановлено, що за користування траншем в розмірі 400 000,00 доларів США, відповідач 1 зобов'язаний сплачувати позивачу проценти: у період з дня укладення цієї Додаткової угоди по 25.10.2012 р. - у розмірі 14% річних; з 26.10.2012 р. - у розмірі 13% річних. Згідно Додаткової угоди №6 від 13.07.2012 р. на часткову зміну Кредитного договору встановлено, що за користування траншем в розмірі 1 800 000,00 доларів США, відповідач 1 зобов'язаний сплачувати позивачу проценти у розмірі 13,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 за Договором про відкриття кредитної лінії, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» (відповідач 2) був укладений Договір поруки №392-П/11 від 08.09.2011 р. (надалі - Договір поруки). Відповідно до п. 2.1 Договору поруки (в редакції угод про внесення змін №1 від 05.12.2011р. та № 6 від 22.01.2013р.), відповідач 2 поручається за виконання відповідачем 1 наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: - обов'язок повернути Банку наданий на підставі основного договору кредит шляхом повернення кожного траншу у валюті, у якій його надано, частинами та у строки, що визначені в основному договорі та/або додатковій угоді, на підставі якої цей транш наданий, при цьому кінцевий строк повернення кожного траншів не може перевищувати строк дії Кредитної лінії; - обов'язок сплачувати банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією, у наступному розмірі: 19,06% річних за користування частиною кредиту, наданою у гривнях та, за користування частиною кредиту, наданою у доларах США не більше 14% річних, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору у строки визначені в основному договорі; - обов'язок сплачувати Банку комісію у розмірі і строки визначені в основному договорі; - обов'язок у випадках і строки, передбачених основним договором або законодавством України, достроково повернути Банку кредит, сплатити проценти за користуванням ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору; - обов'язок сплатити Банку неустойку (пеню, штраф) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором. Згідно з п. 3.1 Договору поруки відповідач 1 та відповідач 2 відповідають перед позивачем за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 договору поруки, як солідарні боржники. Відповідач 2 відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і відповідач 1. Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем 1 умов Кредитного договору в частині грошового зобов'язання по поверненню кредитів та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості за кредитом у розмірі 63 600 000,00 грн. та 4 200 000,00 доларів США, а також заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі у розмірі 9 107 107,30 грн. та 423 958,33 доларів США. Оскільки виконання зобов'язання за Кредитним договором було забезпечено порукою, позивач просить стягнути наведену заборгованість з позичальника та поручителя солідарно. Договір про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 р. є кредитним договором, а відтак між позивачем та відповідачем 1 виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін зобов'язань, а саме майнових зобов'язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Згідно з положеннями ст.ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Матеріалами справи (зокрема, відповідними меморіальними ордерами) підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором та надання відповідачу кредиту, сума якого з урахуванням меморіальних ордерів, становить 64 000 000,00 грн. та 4 200 000,00 доларів США. В подальшому відповідачем 1 було здійснено часткове повернення суми кредиту, що надано в гривнях, у розмірі 400 000,00 грн. Статтею ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем 1 взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором належним чином виконані не були. По-перше, пунктом 8.1 Кредитного договору передбачено, що протягом усього строку дії договору позичальник зобов'язаний надавати Банку належним чином оформлені документи, що характеризують його фінансовий стан і діяльність, перелік і строки надання яких установлені в Додатку № 1 до цього договору. При цьому, документи зазначені у цьому пункті надаються позичальником Банку засвідчені підписом керівника та головного бухгалтера позичальника та скріплені печаткою позичальника, а у випадках, якщо будь-який із зазначених документів відповідно до вимог законодавства України має бути поданий до органів державної статистики та/або до органів державної податкової служби, - з відповідною відміткою про отримання державним органом такого документу. Згідно наведеного в Додатку № 1 до Кредитного договору переліку документів про фінансовий стан і діяльність позичальника останній зобов'язаний надавати Банку, зокрема, баланс (форма № 1) - щоквартально, не пізніше 25 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним; звіт про прибутки та збитки - щоквартально, не пізніше 25 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним; довідку про рух коштів по всіх поточних рахунках позичальника в національній або іноземній валюті - щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним тощо. Таким чином у відповідності до встановлених у Додатку № 1 до Кредитного договору строків надання документів, строк виконання зобов'язань відповідача щодо надання відповідних документів наставав в будь-якому випадку не пізніше 25 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним. Тобто, весь пакет документів за 1 квартал 2013 р. мав бути наданий позивачу не пізніше 25.04.2013 р., а за 2 квартал 2013 р. - не пізніше 25.07.2013 р. В той же час, як свідчать матеріали справи, в порушення п. 8.1 Кредитного договору відповідачем 1 в повному обсязі не було надано Банку передбачених Додатком № 1 до Кредитного договору документів за 1 квартал 2013 р., а документи, які характеризують фінансовий стан підприємства (звіт про фінансові результати, розшифровку дебіторської та кредиторської заборгованості, довідку про стан виконання зобов'язань по кредитних договорах, укладених з іншими банками тощо) за 2 квартал 2013 р. відповідачем 1 надано позивачу не було. При цьому, неналежне виконання умов п. 8.1 Кредитного договору щодо надання відповідних документів за два квартали поспіль свідчить про повторне невиконання відповідачем 1 п. 8.1 Кредитного договору. Належних та допустимих доказів виконання наведеного положення Кредитного договору відповідачем 1 не надано, факт повторного невиконання п. 8.1 Кредитного договору не спростовано. По-друге, у відповідності до п. 8.12 Договору про відкриття кредитної лінії, після прийняття об'єкту (згідно п. 2.1 Кредитного договору - торговельного комплексу з інфраструктурою, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, проїзд Геологів, 7/1) в експлуатацію, відповідач 1 зобов'язаний проводити безготівкові розрахунки по орендним платежам через поточний рахунок, відкритий в Банку (позивача) в розмірі, достатньому для виконання поточних зобов'язань Відповідача за цим Договором. Наданими позивачем документами (зокрема, сертифікатом серії ХМ № 16412021315, виданим Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області) підтверджується введення відповідного об'єкта в експлуатацію. Однак, як вбачається з довідки про відкриті поточні рахунки відповідача 1 від 10.10.2013 р. за вих. №81684-28.1-160855 та виписки по рахунку №26009011786701 за червень - вересень 2013 року, відповідачем передбаченого п. 8.12 Кредитного договору обов'язку виконано не було. Таким чином, матеріалами справи підтверджується та відповідачами не спростовано порушення відповідачем 1 п. 8.1 Кредитного договору (щодо надання в повному обсязі наведених у Додатку № 1 документів про фінансовий стан і діяльність позичальника за 1 квартал 2013 року та повторне невиконання зобов'язання щодо надання таких документів за 2 квартал 2013 року), а також невиконання передбаченого п. 8.12 Договору обов'язку щодо проведення безготівкових розрахунків по орендним платежам через поточний рахунок, відкритий в Банку (позивача) в розмірі, достатньому для виконання поточних зобов'язань відповідача за цим Договором. В свою чергу, суд відзначає, що за змістом п. 11.5 Кредитного договору повторне невиконання позичальником протягом строку дії договору зобов'язання, зазначеного в п. 8.1, є суттєвими порушенням позичальником умов договору. В п. 11.6 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених угодами про внесення змін №1 від 08.09.2011 р., №3 від 05.12.2011 р., №7 від 13.07.2012 р.) сторони погодили, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним і виконання усіх інших зобов'язань позичальника за цим договором у строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної вимоги у будь-якому із наступних випадків, зокрема: у разі суттєвого порушення позичальником цього договору; у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якого з обов'язків, передбаченого п.п. 2.5 та/або п. 2.6, та/або п. 2.7, та/або п.п. 8.7-8.9, п. 8.10, та /або п. 8.11, та/або п. 8.12, та/або п. 8.14, та/або п. 8.15 цього договору; у разі прийняття до розгляду будь-яким судом заяви будь-якої особи (в тому числі Банку) про порушення провадження у справі про банкрутство позичальника та/або будь-якої особи, що надала заставу та/або поруку, та/або гарантію у забезпечення зобов'язань позичальника за цим Договором. Тобто, сторонами в силу положень ст. 6, 626 Цивільного кодексу України було погоджено в умовах Кредитного договору право позивача вимагати від позичальника повернення всієї суми наданого кредиту у випадку суттєвого порушення позичальником умов Кредитного договору, невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якого з обов'язків, передбаченого п.п. 2.5 та/або п. 2.6, та/або п. 2.7, та/або п.п. 8.7-8.9, п. 8.10, та /або п. 8.11, та/або п. 8.12, та/або п. 8.14, та/або п. 8.15 Кредитного договору, а також у разі прийняття до розгляду заяви про порушення справи про банкрутство, зокрема, особи, яка надала поруку в якості забезпечення виконання позичальником умов Кредитного договору. Судом встановлено, що, по-перше, відповідачем 1 було допущено суттєве порушення умов Кредитного договору (повторне невиконання протягом строку дії договору зобов'язання, зазначеного в п. 8.1 Кредитного договору). По-друге, відповідачем 1 порушено умови п. 8.12 Кредитного договору, а саме: не виконано обов'язку щодо проведення безготівкових розрахунків по орендним платежам через поточний рахунок, відкритий в Банку (позивача) в розмірі, достатньому для виконання поточних зобов'язань відповідача за цим Договором. По-третє, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2013 р. у справі № 910/12244/13 було прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Севморверф» про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», який є поручителем за Договором поруки №392-П/11 від 08.09.2011 р., укладеного з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором. При цьому, суд звертає увагу, що за умовами п. 11.6 Кредитного договору підставою для виникнення права Банку вимагати дострокового повернення кредиту, є власне факт прийняття судом до розгляду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство поручителя (що мало місце 01.07.2013 р. внаслідок винесення господарським судом міста Києва відповідної ухвали у справі № 910/12244/13), незалежно від подальшого результату розгляду такої заяви, в тому числі залишення останньої без розгляду. Отже, враховуючи допущення позичальником наведених вище порушень умов договору, а також ту обставину, що господарським судом міста Києва було прийнято до розгляд заяву про порушення провадження у справі про банкрутство поручителя (відповідача 2), з огляду на положення п. 11.6 Кредитного договору у Банку станом на 06.08.2013 р. виникло право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту у розмірі 71 848 344,38 грн. та 4 589 149,04 дол. США та сплати процентів за користування ним у строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної вимоги. Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, 07.08.2013 р. позивачем було направлено на адресу як позичальника, так і поручителя за Договором поруки лист № 62257-11-б/б від 06.08.2013 р. з вимогою повернути у строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення відповідної вимоги суму наданого кредиту та заборгованості по сплаті процентів. Таким чином, в силу положень 11.6 Кредитного договору у позичальника виник обов'язок в строк до 17.08.2013 р. повернути суму кредиту та несплачені проценти позивачу. Однак, вимога позивача відповідачами задоволена не була, суму неповернутого кредиту у розмірі 71 848 344,38 грн. та 4 589 149,04 дол. США та нарахованих процентів на рахунок позивача не перераховано. Посилання відповідачів на те, що обов'язок позичальника з дострокового повернення кредиту та сплати відсотків не настав у зв'язку з тим, що відповідна вимога належним чином не мотивована (не вказано всіх обставин, які стали підставою для дострокового повернення кредиту), судом відхиляється, оскільки ані нормами законодавства, ані умовами Кредитного договору виникнення обов'язку позичальника з дострокового повернення кредиту не ставиться в залежність від того, чи було вказано у відповідній вимозі підстави звернення з нею. В даному випадку за наявності відповідного спору вирішення питання стосовно того, чи існували на момент звернення з вимогою обставини, які є підставою для дострокового повернення кредиту, та їх обґрунтованість належить до компетенції суду. Листом № 68656-11-б/б від 28.08.2013 р. Банк повторно звернувся до відповідача 1 з вимогою виконати зобов'язання з дострокового повернення несплаченої суми кредиту та нарахованих відсотків. Проте, дана вимога в черговий раз залишена відповідачем 1 без задоволення. При цьому, суд відзначає, що зі змісту Кредитного договору та Додаткових договорів вбачається, що сторони домовилися про обов'язок відповідача 1 сплатити відсотки (проценти), нараховані позивачем за користуванням кредитом за погодженою сторонами ставкою. Відповідно до п. 6.2 Договору про відкриття кредитної лінії (в редакції угод про внесення змін №15 від 30.05.2013 р.) проценти, нараховані згідно з п. 6.1 цього Договору, відповідач зобов'язаний сплачувати щомісяця з 1-го числа по 5-те число (включно) місяця, наступного за тим, за яким вони нараховані (крім процентів, строк сплати яких визначені у наступних абзацах цього пункту). Проценти нараховані за період з січня 2013 року по липень 2013 року, відповідач 1 зобов'язаний сплатити у строк з 1-го по 5-те серпня 2013 року (включно). Проценти нараховані за грудень та/або квітень, відповідач 1 зобов'язаний сплачувати у строк з 1-го числа по 15-те число (включно) місяця, наступного за тим за яким вони нараховані. Отже, за умовами укладеного між позивачем та відповідачем 1 Кредитного договору відповідач 1 зобов'язаний був сплатити в строк з 1 по 5 серпня 2013 року проценти, нараховані за період з січня по липень 2013 року, розмір яких становить: 7 025 483,95 грн. (за гривневою частиною кредиту) та 326 833,34 дол. США (за доларовою частиною кредиту). Проте, в порушення умов Кредитного договору свого зобов'язання зі сплати процентів, нарахованих з січня по липень 2013 року, відповідачем 1 виконано не було, у зв'язку з чим в останнього перед позивачем утворилась заборгованість. За змістом п. 11.5 Кредитного договору повне або часткове порушення прострочення сплати процентів за користування кредитом хоча б за один місяць, якщо таке прострочення складає 20 і більше календарних днів, є суттєвим порушенням позичальником умов Кредитного договору. Таким чином, з 26.08.2013 р. з боку позичальника має місце допущення ще одного суттєвого порушення Кредитного договору. Зазначене означає, що на момент винесення рішення, крім зазначених раніше, судом встановлено існування ще однієї підстави вимагати дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказів погашення заборгованості з дострокового повернення кредиту та сплати процентів матеріали справи не містять. Більш того, факт нездійснення позичальником дострокового повернення суми кредиту та нарахованих відсотків відповідачами не заперечується. У зв'язку з наведеним у відповідача 1 (позичальника) виникла перед позивачем заборгованість за Кредитним договором, розмір якої станом на 03.10.2013 р. (з урахуванням здійсненого позивачем списання грошових коштів з рахунка боржника та направлення зазначених коштів на часткове погашення заборгованості по процентах) становить: - заборгованість за кредитом у розмірі 63 600 000,00 грн. та 4 200 000,00 дол. США; - заборгованість по процентам за користування кредитом з 01.01.2013 р. по 03.10.2013 р. у розмірі 9 107 107,30 грн. та 423 958,33 дол. США. Враховуючи порушення відповідачем 1 зобов'язань з дострокового повернення суми наданого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитом відсотків (за період 01.01.2013 р. по 03.10.2013 р.), вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 заборгованості у розмірі 72 707 107,30 грн. та 4 623 958,33 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позичальник у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача 1 є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Згідно із положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидами якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з п. 11.1 Договору про відкриття кредитної лінії за прострочення повернення кредиту, його частини та/або сплати процентів відповідач 1 зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня. З огляду на те, що судом встановлено факт порушення відповідачем 1 виконання грошового зобов'язання з повернення суми кредиту та сплати процентів, вимоги позивача про стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 087 298,63 грн. та 71 802,74 дол. США (за період з 17.08.2013 р. по 03.10.2013 р.) та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 154 094,95 грн. та 3 671,28 дол. США (за період з 06.08.2013 р. по 03.10.2013 р.) є правомірними та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом. Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Договором поруки (в редакції угод про внесення змін №1 від 05.12.2011р. та № 6 від 22.01.2013 р.) відповідач 2 поручився за виконання відповідачем 1 зобов'язань за Кредитним договором в т.ч. по поверненню кредиту в межах ліміту кредитної лінії, що складає 98 000 000,00 гривень, сплаті Банку процентів за користування кредитом за ставкою 19,06% річних за користування частиною кредиту, наданою у гривнях та у доларах США 14% річних, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни Основного договору у строки визначені в Основному договорі тощо. Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 3.1 Договору поруки передбачено, що відповідач 2 відповідає перед позивачем за виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі. При цьому, суд відзначає, що посилання відповідача 2 на недійсність Договору поруки, у зв'язку з підписанням Договору поруки не уповноваженою особою судом відхиляються, оскільки дані обставини не були підтверджені в ході судового розгляду. Так, судом встановлено, що договір поруки підписано Головою Правління ПАТ «Мостобуд» в межах повноважень, встановлених Статутом ПАТ «Мостобуд». Відповідно до пп. 3. п. 7.25 Статуту ПАТ «Мостобуд» Голова Правління виконує функції та обов'язки щодо організації та забезпечення діяльності Товариства, зокрема, укладення правочинів на суму до 10 відсотків вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства. Станом на 31.12.2010 року, вартість активів ПАТ «Мостобуд», згідно Балансу ПАТ «Мостобуд», складала 2 161 168 000,00 грн. Враховуючи, що розмір зобов'язань поручителя, на момент укладення договору поруки не перевищує максимального Ліміту кредитної лінії, що становить 144 000 000,00 грн., Голова Правління ПАТ «Мостобуд», при укладенні Договору поруки діяв в межах повноважень, встановлених Статутом ПАТ «Мостобуд». Крім того, заперечуючи проти позову відповідач 2 посилається на наявність підстав для припинення поруки у зв'язку зі зміною умов основного зобов'язання (внаслідок укладення Додаткової угоди № 3, якою було розширено зміст основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та збільшення розміру неустойки) призвели до збільшення розміру відповідальності поручителя. Частиною 2 ст. 553 Цивільного кодексу України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. В п. 5.4. Договору поруки сторони погодили, що укладенням цього Договору відповідач 2 надає свою згоду на будь-які майбутні зміни обсягу відповідальності відповідача 1 за основним Договором, в тому числі такі, внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності відповідача 2 за цим Договором, зокрема, але не виключно, будь-які зміни Основного договору, внаслідок яких збільшується ліміт Кредитної лінії, що надається боржником, строк користування Кредитом/частиною, та/або розмір процентів за користування Кредитом, та/або комісійних винагород, та/або неустойки (пені, штрафів), та/або будь-яких інших платежів, які боржник згідно з Основним договором повинен сплачувати банку та за виконання яких відповідач 2 поручається згідно з цим Договором, і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим Договором поруки, і встановлена цим Договором порука залишається чинною протягом строку встановленого в п. 5.3. цього Договору, а відповідач 2 відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і відповідач 1, з урахування будь-яких майбутніх змін обсягу відповідальності боржника за Основним Договором. Та обставина, що умовами Договору поруки сторони погодили, що відповідач 2 відповідає перед позивачем з урахування будь-яких майбутніх змін обсягу відповідальності боржника за основним договором, фактично свідчить про надання поручителем згоди на збільшення обсягу його відповідальності у зв'язку зі збільшенням відповідальності боржника за Кредитним договором. Зазначена умова договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Оскільки відповідачем 2 безпосередньо в умовах Договору поруки надано згоду на збільшення його відповідальності, доводи відповідача про припинення поруки внаслідок зміною умов основного зобов'язання, що призвело до збільшення розміру відповідальності поручителя, судом відхиляється. Аналогічну правову позицію про те, що підстави для припинення поруки відсутні, оскільки закон пов'язує припинення договору поруки не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою, а із зміною основного зобов'язання, за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу його відповідальності наведено в постановах Верховного Суду України від 29.11.2007 р. у справі №22/455-26/287 та від 17.01.2011 р. у справі № №5020-10/012. Таким чином, з огляду на те, що судом встановлено факт невиконання відповідачем 1 (позичальником) умов укладеного з позивачем Кредитного договору щодо дострокового повернення суми кредиту та сплати процентів, враховуючи умови договору, що передбачають солідарну відповідальність поручителя, вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості (з урахуванням пені за прострочення виконання зобов'язання) у розмірі 73 948 500,88 грн. та 4 699 432,35 дол. США підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору (в тому числу у розмірі 1 720,50 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову) покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
1. Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити повністю. 2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» (21007, м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 25, оф. 214, ідентифікаційний код 33811024) та Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» (01033, м. Київ, вул. Панківська, буд. 5, ідентифікаційний код 01386326) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, ідентифікаційний код 23494714) заборгованість за кредитом у розмірі 63600000 (шістдесят три мільйони шістсот тисяч) грн. 00 коп. та 4200000 (чотири мільйони двісті тисяч) доларів США, що становить еквівалент 33 570 600 (тридцять три мільйони п'ятсот сімдесят тисяч шістсот) грн. 00 коп. по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013 р., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 107 107 (дев'ять мільйонів сто сім тисяч сто сім) грн. 30 коп. та 423 958 (чотириста двадцять три тисячі дев'ятсот п'ятдесят вісім) доларів США 33 центів, що становить еквівалент 3 388 698 (три мільйони триста вісімдесят вісім тисяч шістсот дев'яносто вісім) грн. 93 коп. по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013 р., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 087 298 (один мільйон вісімдесят сім тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 63 коп. та 71 802 (сімдесят одна тисяча вісімсот два) доларів США 74 центів, що становить еквівалент 573 919 (п'ятсот сімдесят три тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 30 коп. по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013 р., пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 154 094 (сто п'ятдесят чотири тисячі дев'яносто чотири) грн. 95 коп. та 3 671 (три тисячі шістсот сімдесят один) долар США 28 центи, що становить еквівалент 29 344 (двадцять дев'ять тисяч триста сорок чотири) грн. 54 коп. по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013 р., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 70 540 (сімдесят тисяч п'ятсот сорок) грн. 50 коп. Видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Дата підписання повного тексту рішення - 31.12.2013 р. Суддя Р.В. Бойко

Результат: granted