Вид судочинства: commercial
Суддя: Наріжний С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
до господарського суду Київської області звернувся ОК «Яровиця» з позовною заявою від 31.10.2019 № 11 до ПП «Європацукор» про стягнення 10416,00 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що Відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання щодо поставки попередньо оплаченого товару згідно рахунків-фактур № СФ-0000136 від 02.09.2016 та № СФ-0000149 від 14.09.2016 за видатковими накладними № РН-0000288 від 08.09.2016 та № РН-0000420 від 15.09.2016; переплату у сумі 10416,00 грн не повернуто. У зв`язку з викладеним Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму попередньої оплати в розмірі 10416,00 грн. Ухвалою господарського суду Київської області від 11.11.2019 відкрито провадження у справі № 911/2737/19, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Копія ухвали суду від 11.11.2019, адресована судом Відповідачу, повернулась до суду без вручення з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням встановленого строку зберігання». Вказана ухвала суду була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.11.2019. Отже судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення Відповідача про дане судове провадження. Враховуючи, що Відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності та ухвала суду від 11.11.2019 про відкриття провадження у справі направлялась за належною адресою Відповідача згідно інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та органу поштового зв`язку не вдалось вручити дане поштове відправлення адресату за вказаною адресою, а також те, що ухвала суду була оприлюднена в ЄДРСР 12.11.2019, суд дійшов висновку, що Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд даної справи. Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Судом встановлено, що Відповідач у встановлений ухвалою суду від 11.11.2019 строк не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи викладене вище розгляд справи здійснюється судом згідно матеріалів позовної заяви. Судом встановлено, що сторонами справи не подавалися до суду заяви в порядку ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне. Предметом спору у даній справі є стягнення з Відповідача на користь Позивача суми попередньої оплати товару в тій частині, в якій товар не був поставлений Відповідачем Позивачу, зокрема у розмірі 10416,00 грн. Так, Відповідачем 02.09.2016 було надано Позивачу рахунок № СФ-0000136 на оплату за вапно кількістю 25,0 тон на загальну суму 30000,00 грн з ПДВ. Відповідно до платіжного доручення № 270 від 02.09.2016 Позивачем було перераховано Відповідачу 30000,00 грн в рахунок поставки вапна кількістю 25,0 тон. 08.09.2016 Відповідачем було поставлено Позивачу вапно в кількості 20,88 тон, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000288, на загальну суму 25056,00 грн з ПДВ. Крім цього, Відповідачем 14.09.2016 було надано Позивачу рахунок № СФ-0000149 на оплату за вапно кількістю 25,0 тон на загальну суму 30000,00 грн з ПДВ. Відповідно до платіжного доручення № 70 від 15.09.2016 Позивачем було перераховано Відповідачу 30000,00 грн в рахунок поставки вапна кількістю 25,0 тон. 15.09.2016 Відповідачем було поставлено Позивачу вапно в кількості 20,44 тон, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000420, на загальну суму 24528,00 грн з ПДВ. Таким чином, Позивачем було сплачено на користь Відповідача грошові кошти у сумі 60000,00 грн в якості передоплати товару згідно виставлених рахунків, однак Відповідачем було поставлено Позивачу товар на загальну суму 49584,00 грн, залишок суми, на яку Відповідачем не було поставлено товар, становить 10416,00 грн. 14.05.2019 Позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 26 про повернення коштів у сумі 10416,00 грн, однак вказана вимога була залишена Відповідачем без реагування. 11.06.2019 Позивач звернувся до Відповідача з претензією № 27 про повернення переплачених коштів у сумі 10416,00 грн, однак претензія також була залишена Відповідачем без реагування. Статтями 202, 205 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України). З огляду на вищезазначене вбачається, що між Позивачем та Відповідачем було досягнуто домовленості щодо поставки товару, відповідно до якої Позивач, як замовник та покупець, зобов`язався прийняти та оплатити товар, а Відповідач - постачальник, зобов`язався передати товар покупцю. Дії Відповідача щодо виставлення рахунків № СФ-0000136 від 02.09.2016 та № СФ-0000149 від 14.09.2016 на оплату товару та проведення Позивачем оплати вказаних рахунків свідчить про виникнення між сторонами зобов`язання, яке регулюється параграфом 3 глави 54 ЦК України «Поставка». За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України). Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Як вже встановлено судом вище, матеріалами справи підтверджується здійснення Позивачем попередньої оплати товару згідно виставлених рахунків № СФ-0000136 від 02.09.2016 та № СФ-0000149 від 14.09.2016 на загальну суму 60000,00 грн. Однак Відповідачем було поставлено товар на загальну суму 49584,00 грн. В іншій частині, а саме 10416,00 грн, товар поставлено не було, вимога Позивача про повернення суми попередньої оплати у вказаній частині, залишена Відповідачем без задоволення. Протягом розгляду даної справи Відповідачем не було спростовано вказаних доводів Позивача, доказів поставки товару на суму 10416,00 грн, а також повернення вказаної суми передоплати Позивачу, суду не надано. Беручи до уваги все зазначене вище суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача про стягнення з Відповідача суми попередньої оплати, на яку Відповідачем не було поставлено товар, а саме у розмірі 10416,00 грн, є обґрунтованою, документально підтвердженою, отже підлягає задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судовий збір, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладається судом на Відповідача в повному обсязі у сумі 1921,00 грн та підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Приватного підприємства «Європацукор» (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 31; код ЄДРПОУ 31979894) на користь Обслуговуючого кооперативу «Яровиця» (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Єршова, буд. 11; код ЄДРПОУ 39475715) 10416 (десять тисяч чотириста шістнадцять) грн 00 коп. боргу та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору. 3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 4. Копію рішення надіслати сторонам. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Дата підписання повного тексту рішення 13.01.2020. Суддя С.Ю. Наріжний

Результат: granted