Вид судочинства: civil
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 02 серпня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , 2017 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжності в поглядах на подружні обов`язки, у відносинах відсутні порозуміння та повага, можливості зберегти сім немає, шлюбні відносини припинились з вересня 2019 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, тому просить їх шлюб розірвати. Ухвалою від 21 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 14 грудня 2023 року, яке було відкладено на 02 січня 2024 року у звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідно до ч.3 ст 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи без її участі. Тому розгляд справи проведений без участі позивача на підставі заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином - матеріали справи містять роздруківку з сайту Укрпошти про вручення відповідачу судового виклику, відзиву на позові відповідач не подав, будь-які заяви чи клопотання від нього до суду не надходили, тому розгляд справи проведений без участі належно повідомленого відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 02 серпня 2015 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Правові підстави розірвання шлюбу викладені у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням обставин справи, враховуючи позицію позивача щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, неможливості примирення між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін та їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами, оскільки законодавством України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 2015 року виконавчим комітетом Липівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області, актовий запис № 01 - розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишити шлюбне.

Результат: granted