Вид судочинства: civil
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Арагон» - адвокат Юхименко Ю.Ю. звернувся до суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд» із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7665365 від 12.12.2021 у розмірі 45 814,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 665,43 грн, 3 проценти річних у розмірі 739,94 грн, а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та відповідачем у формі електронного документу шляхом підписання відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7665365, на виконання умов якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000 грн строком на 23 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 2000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] Позичальника, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені Договором. Однак, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору, взяті на себе зобов`язання не виконує належним чином, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.07.2025 матеріали цивільної справи за позовом ТзОВ «ФК Арагон» передано для розгляду за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 465/5911/25 за позовом ТзОВ «ФК Арагон» передано для розгляду судді Гедз Б.М. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 31 липня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право та порядок подання відзиву на позовну заяву. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача судом про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] , двічі скеровувалась ухвала про відкриття провадження рекомендованою поштовою кореспонденцією, та як вбачається із повернутих на адресу суду 04.09.2025 та 25.12.2025 поштових конвертів, якими відповідачу скеровувалась судова кореспонденція, такі повернуто на адресу суду неврученими відповідачу із зазначенням АТ «Укрпошта» причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відмовився». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності до аналізу змісту статті 128 ЦПК України вбачається, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Судом встановлено, що 12.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] , шляхом підписання з використанням електронного підпису одноразовом ідентифікатором, укладено Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7665365, відповідно до умов якого Товариство надало клієнту кредит у розмірі 2 000,00 грн, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Підписавши Договір відповідач пітвердив факт того, що до підписання цього Договору був ознайомлений з проектом та зі всіма умовами цього Договору, отримав від Кредитодавця до укладення Договору в чіткій та зрозумілій формі інформацію вказану в статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані Кредитодавцем виходячи із обраних ним умов кредитування; отримано всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано цей Договір до потреб та фінансової ситуації Позичальника, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для Позичальника, в тому числі в разі невиконання Позичальником зобов`язань за цим Договором. Відповідно до умов Договору строк кредиту становить 23 дні, до 04 січня 2022 року (включно) від дати отримання Позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання Позичальником умов цього Договору, а саме: 4.1. Знижена процентна ставка в розмірі 1.9% (один цілий дев?яносто сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 693.5% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного Договору, якщо Позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання Кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка. Стандартна процентна ставка в розмірі 2.3% (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів. В будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим Договором, проте не більше ніж 100 (сто) календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «Профіт Гід», на підставі укладеної угоди на переказ коштів, ТОВ «ПрофітГід» 12.12.2021 здійснило успішний переказ на суму 2 000,00 грн за номером платіжної картки, який збігається із реквізитами, зазначеними відповідачем [PERSON] при укладенні Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7665365. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за наданим кредитом відповідно до Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7665365 у зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка становить 45 814,00 грн, з яких 2 000 грн заборгованість по тілу кредиту; 43 814,00 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які могли б підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань, розрахунок заборгованості за вказаними кредитними зобовязаннями не спростовано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Разом з тим, щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків за період з 01.03.2022 по 01.04.2025 у розмірі 3 665,43 грн та 3 % річних за період з 24.02.2022 по 01.04.2025 у розмірі 739,94 грн за порушення грошового зобов`язання, суд приходить до висновку, що такі позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно - правовими актами та триває до теперішнього часу. За наявності укладеного споживчого кредиту, оформленого до спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498-IX, тобто до 24 січня 2024 року, та допущено прострочення платежів у період з 1 березня 2020 року до закінчення дії кредитного договору, позичальник звільняється від сплати будь-яких штрафів, пені та додаткових платежів за це прострочення. Банк/фінансова установа також не має права підвищувати процентну ставку за кредитом через прострочення в цей період, а всі вже нараховані штрафи та пеня за цей час мають бути списані. Виняток становить те, що ця пільга не поширюється на кредити, які були укладені після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, тобто з 24 січня 2024 року. У зв`язку із зазначеним суд дійшов висновку про те, що позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період лютого 2022 року по квітень 2025 року, оскільки позичальника звільнено від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, та підлягає частковому задоволенню лише в межах заявлених вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоовлених позовних вимог у розмірі 2 210 грн. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 2025/06/02 від 02.06.2025, Додаткової угоди № 2 до Договору про надання правової допомоги № 2025/06/02 від 02.06.2025 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та АБ Тараса Онищенка, Акта № 122 прийому-передачі наданих послуг від 24.06.2025 встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу на загальну суму наданих послуг у розмірі 5 000 грн. Стороною відповідача заперечень щодо розрахунку розміру судових витрат не подано. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача також 4 561,38 грн понесених витрат на правову допомогу. На підставі наведеного та

Резолютивна частина:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково. Стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» заборгованість за Договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 7665365 від 12.12.2021 у розмірі 45 814 (сорок п`ять тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень. Стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» у розмірі 2 210 (дві тисячі двісті десять) гривень судового збору. Стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 4 561 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят одну) гривню 38 копійок витрат понесених на правову допомогу. В іншій частині заявлених вимог відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Результат: denied