Вид судочинства: criminal
Суддя: Голяна О. В.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02

Обставини справи:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним. 11.12.2025 близько 17:40 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із дружиною [PERSON] , яка проживає з ним у спільному будинку, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, стиснувши праву руку в кулак, наніс їй близько п`яти хаотичних ударів в ділянку голови, обличчя та тіла, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах обличчя, обох верхніх кінцівок мають незначні скороминущі наслідки, тривалість не більше як 6 днів і за цією ознакою згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесну ушкодження, тілесні ушкодження у вигляді забійної-рваної рани волосистої частини голови, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 21 день та кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується [PERSON] , є таким, що пов`язано із домашнім насильством. Отже, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розрад здоров`я. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом. 06.01.2026 Ужгородською окружною прокуратурою подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт у відношенні [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у якому міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. До обвинувального акту додані: - письмова заява підозрюваного [PERSON] , складена в присутності захисника адвоката [PERSON] , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; - письмова заява потерпілої [PERSON] щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; - матеріали кримінального провадження. Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо [PERSON] не застосовано затримання після виявлення вчинених кримінального правопорушення (проступку). Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа. Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд. Діючи відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Установлені органом досудового розслідування і викладені судом обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений [PERSON] беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності. Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин. Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості [PERSON] у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Обставиною, визначеною ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого [PERSON] , є щире каяття. Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого [PERSON] є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя. Мотиви призначення покарання. Суд уважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні. Призначаючи обвинуваченому [PERSON] покарання, суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства. За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого. З урахуванням встановлених по справі обставин, даних про особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, середню освіту, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації характеризується задовільно, письмових скарг на його поведінку не надходило, на обліку у лікаря-нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, а також з огляду на тяжкість вчиненого кримінального проступку, вид та межі покарання, передбаченого санкцією відповідної статті, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу є недоцільним, оскільки він не має постійного джерела доходу. За таких умов суд вважає, що мета покарання - виправлення та перевиховання обвинуваченого - може бути досягнута шляхом призначення [PERSON] покарання у виді громадських робіт. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого [PERSON] запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати по справі відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин. Запобіжний захід щодо [PERSON] до набрання вироком законної сили - не обирати. Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження. Суддя [PERSON]

Результат: guilty