Вид судочинства: criminal
Суддя: Погорєлов І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
24 жовтня 2023 року, приблизно о 23:00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, [PERSON] , [INFO] , перебував у стані алкогольного сп`яніння в будинку за своїм місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] [INFO] , є подружжям та мають спільну дитину [PERSON] . В цей час між [PERSON] та його дружиною [PERSON] виникла сварка під час якої [PERSON] , на ґрунті неприязних відносин до [PERSON] , діючи з умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результат своїх дій, та бажаючи їх досягнення, в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, двома руками схопив та стиснув шию потерпілої [PERSON] , та у подальшому кулаками наніс нев становлену кількість ударів в область нижніх кінцівок, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні шиї в середині третини в центрі, на передній поверхні шиї в верхній третині зліва, на передній поверхні лівого стегна в нижній третині, на внутрішній поверхні стегна в нижній третині, на передній поверхні правої гомілки в середній третині, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині та в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19, провадження № \~ \~ \~ \~51-4000кмо19) злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-Уі, незалежно від того, чи вказано іх в інкримінований статті (частини статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження. Ухвалою суду від 28.12.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. В направленому обвинувальному акті прокурором наявне клопотання, в якому зазначено що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у спрощеному порядку. Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого [PERSON] , яку він підписав в присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні. Потерпіла також подала до суду заяву, в якій погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, не заперечувала проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі. До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування. Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Відповідно ч.4 ст.382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження. Згідно матеріалів кримінального провадження, [PERSON] не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано. Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість [PERSON] доведеною в межах пред`явленого обвинувачення. Дії [PERSON] мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначаючи покарання обвинуваченому [PERSON] , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком. Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини, докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого. Так, обвинувачений [PERSON] , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння. При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину. Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому [PERSON] покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді громадських робіт, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази у справі відсутні. Витрати на залучення експерта відсутні. На підставі наведеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт. Запобіжний захід не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази у справі відсутні. Витрати на залучення експерта відсутні. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Іванівський районний суд Одеської області. У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Суддя Ігор ПОГОРЄЛОВ

Результат: guilty