Вид судочинства: commercial
Суддя: Левкут В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпрометцентр" (Постачальником, позивачем у справі) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (Покупцем, відповідачем у справі) 25.06.2020 укладений договір поставки продукції №275(7)УК (реєстраційний номер ДП "Енергоатом" 53-121-01-20-09478 від 30.06.2020) (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити Рейку (згідно з наведеною у зазначеному пункті договору таблицею на загальну суму 520656,00 грн. з ПДВ). За умовами п. 1.2 Договору, строк поставки Продукції: липень - серпень 2020 року. Відповідно до п. 3.1 Договору загальна вартість договору становить 433880,00 грн., крім того ПДВ - 86776,00 грн., разом 520656,00 грн. Пунктом п. 3.2 Договору визначено, що розрахунок за поставлену Продукцію здійснюється протягом 120 (ста двадцяти) календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Відповідно до п. 3.3 Договору оплата Покупцем частини вартості Продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), у встановлених ПК України випадках та порядку. Поставка продукції відбувається на умовах Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDР - м. Енергодар. Вантажоодержувач: запорізьке відділення ВП "Складське господарство" ДП НАЕК «Енергоатом» (м. Енергодар, Запорізька область, вул. Промислова, 133, склад № 3) (п. 4.1 Договору). У пункті 4.4 Договору сторони обумовили, що продукція, що поставляється, повинна супроводжуватись наступними документами: а) видаткова накладна - у 3-х примірниках; б) податкова накладна (в електронному вигляді). Пунктом 4.6 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством, з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Електронна адреса Покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: pdvzaes@mgw.npp.zp.ua. Згідно з п. 10.2 Договору досудовий порядок врегулювання спору між сторонами є обов`язковим. Відповідно до п. 12.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту укладання. Додатковою угодою №1 від 26.08.2020/07.09.2020 до Договору пункти 1.1 та 1.2 Договору викладено у новій редакції, згідно якої загальну суму Продукції зазначено в сумі 520655,86 грн. з ПДВ; строк поставки Продукції: липень - вересень 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачену Договором продукцію на суму 520655,86 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 21 від 10.09.2020. Видаткова накладна підписана повноважними представниками сторін без зауважень. Податкова накладна зареєстрована позивачем у ЄРПН 25.09.2020. Грошове зобов`язання з оплати отриманої продукції відповідачем виконано частково на суму 10000,00 грн. (платіжне доручення № 1836 від 20.01.2022). Заборгованість за відвантажену позивачем продукцію складає 510655,86 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості позивачем на адресу відповідача 03.02.2022 направлено претензію № 03/02/22-1 від 03.02.2022 з вимогою сплатити 510655,86 грн. боргу, 16763,59 грн. 3% річних та 44776,40 грн. інфляційних втрат. У відповідь на претензію відповідач листом вих. № 28-23/52534 від 21.03.2022, посилаючись на засвідчення листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 форс-мажорних обставин, які з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності, повідомив позивача, що претензійні вимоги ТОВ «Дніпрометцентр» будуть розглянуті після закінчення форс-мажорних обставин. Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Виходячи з умов п. 3.2 Договору оплата за поставлену за продукцію - 120 календарних днів з моменту поставки. Отже, враховуючи дату поставки 10.09.2020, граничний строк оплати продукції - 08.01.2021. Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманої продукції у визначений у Договорі строк не здійснив. Грошове зобов`язання з оплати отриманої продукції відповідачем виконано частково на суму 10000,00 грн., заборгованість - 510655,86 грн. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманої продукції у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано. За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленої продукції у визначений строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 510655,86 грн. Враховуючи викладене, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 510655,86 грн. основного боргу за отриману за Договором продукцію заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню. Відносно посилання відповідача у відповіді на претензію позивача на засвідчені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 форс-мажорні обставини суд визнав необхідним відзначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» № 671/97-ВР від 02.12.1997 (з наступними змінами та доповненнями), форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо). Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Таким чином, відповідно до чинного законодавства, обставинами непереборної сили є саме такі, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань і підтверджуються ТПП. Інакше кажучи, форс-мажор має відповідати одразу обом ознакам: об`єктивно унеможливлювати виконання зобов`язання та бути підтвердженим ТПП. Військова агресія російської федерації проти України стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (з подальшим продовженням), відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Разом з тим, суд звертає увагу, що Національним банком України прийнято постанову № 18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з наступними змінами та доповненнями), якою з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи в умовах воєнного стану визначено, що: банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою; безготівкові розрахунки здійснюються без обмежень. Отже, воєнний стан не створив жодних обставин, які об`єктивно унеможливлюють здійснення розрахунків за діючими між сторонами договорами з використанням банківської системи. Таким чином, як оприлюднення листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, так і наявність сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини не є безумовною підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20. Крім того, зобов`язання по оплаті товару мало кінцевий строк виконання у січні 2021 року, тобто більше ніж за рік до введення військового стану на території України. За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 26375,12 грн. 3% річних та 136081,67 грн. інфляційних втрат. Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, заявляючи вимогу щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат з простроченої суми боргу, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 08.01.2021 (дата платежу згідно умов договору) станом на 20.01.2022 (378 днів) на суму заборгованості 520655,86 грн. та за період з 21.01.2022 по 20.09.2022 (243 дні) на суму заборгованості 510655,86 грн., суд встановив, що позивачем допущено помилку при визначені кількості днів прострочення на 1 день. За належний період з 09.01.2021 по 20.01.2022 (377 днів) та за період з 21.01.2022 по 20.09.2022 (243 дні) на відповідні суми заборгованості 3% річних становить 26332,33 грн. і в цій сумі вимогу позивача про стягнення 3% річних суд задовольняє. В решті заявленої вимоги про стягнення 42,79 грн. 3% річних суд відмовляє через необґрунтованість. При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного: Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення: - сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця; - якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці; - методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: 1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; 2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період: лютий 2021 року - грудень 2021 року за заборгованістю 520655,86 грн. та за період: лютий 2022 року - серпень 2022 року за заборгованістю 510655,86 грн., суд встановив, що за заявлений позивачем період сума інфляційних втрат складає 136081,67 грн., як і визначено позивачем. Вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат задовольняється судом в заявленій сумі. Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 510655,86 грн. основного боргу, 26332,33 грн. 3% річних та 136081,67 грн. інфляційний втрат. В решті заявлених вимог (42,79 грн. 3% річних) суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 10096,05 грн. судового збору.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503, ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дніпрометцентр" (проспект Мануйлівський, буд. 11, приміщення 32, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 42686992) 510655,86 грн. (п`ятсот десять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять грн. 86 коп.) основного боргу, 26332,33 грн. (двадцять шість тисяч триста тридцять дві грн. 33 коп.) 3% річних, 136081,67 грн. (сто тридцять шість тисяч вісімдесят одну грн. 67 коп.) інфляційних втрат та 10096,05 грн. (десять тисяч дев`яносто шість грн. 05 коп.) судового збору. Видати наказ. 3. В іншій частині позову відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 10.01.2023. Суддя В.В. Левкут

Результат: partial