Вид судочинства: administrative
Суддя: Сенечин В. М.
Дата ухвалення: 2010-06-29 00:00:00+03

Обставини справи:
[PERSON] предявив позов до управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дитині війни» за період з 2007 по 2008 роки в сумі 1646 грн. 07 коп. У обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року має соціально-правовий статус «дитини війни». Згідно ст. 6 цього Закону з 1 січня 2006 року йому повинна виплачуватись щомісячна доплата до пенсії як «дитині війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак така допомога протягом 2007-2008 років йому не виплачувалась. Сума нарахованої і виплаченої допомоги не відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір якої має становити 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а йому виплачувалось лише розмір пенсії за віком, незважаючи на рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року, якими визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України № 2195-IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» та пункт 3 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489 від 19 грудня 2006 року. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області, подало заяву про розгляд справи за відсутності представника управління. Крім того відповідач подав заперечення, у якому послався на відсутність нормативного акту, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком для обчислення доплати «дітям війни», відсутність бюджетного фінансування на вказані цілі, оскільки відповідно до норм чинного законодавства виплата подібної доплати до пенсії здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а кошти Пенсійного фонду України до Державного бюджету України не включені та клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Державне казначейство та Міністерство фінансів України, яке не підлягає до задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участю у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося і суд ухвалив вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач є «дитиною війни» відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право на отримання підвищення виплачуваної відповідачем пенсії за віком. Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, тому вимоги позивача в частині соціальних виплат з 9 липня 2007 року є обґрунтованими. Ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Рішенням Конституційного суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року нова редакція ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої «дітям війни» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для «учасників війни», визнана неконституційною та втратила чинність з дня ухвалення, тобто була відновлена з 22 травня 2008 року колишня редакція ст. 6 Законі та надані не зупинялась, тому вимоги позивача щодо виплати підвищення до пенсії підлягають до задоволення з 10 червня 2008 року до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. Так, як позивач пропустив річний строк звернення до суду встановленого ст. 99 КАС України без поважних причин і на застосування наслідків пропуску строку наполягає відповідач, то позовні вимоги з 9 липня 2007 року по 9 червня 2008 року задоволенню не підлягають у звязку із пропуском строку звернення до суду. За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог [PERSON] в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії як «дитині війни» з 10 червня 2008 року і в подальшому до зменшення розміру встановленого законодавством.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області в частині відмови [PERSON] у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії. Зобовязати управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області здійснити [PERSON] перерахунок та виплатити підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що вираховувати відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 10 червня 2008 року і в подальшому до зменшення розміру встановленого законодавствомз урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Суддя

Результат: partial