Вид судочинства: commercial
Суддя: Гнисюк С.Д.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03

Обставини справи:
01.09.2004р. розпорядженням голови Черняхівської районної державної адміністрації №296 "Про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право оренди на земельні ділянки" надано згоду приватній агрофірм „Дружба" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право оренди на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва попередньою площею 164,1га. за рахунок земель резерву Видиборської сільської ради (а.с.8). Розпорядженням голови Черняхівської районної державної адміністрації №102 від 04.05.2005р. приватній агрофірмі „Дружба" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які надаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 157,1864га. за рахунок земель резерву Видиборської сільської ради та передано в довгострокову оренду терміном на 49 років земельні ділянку загальною площею 157,1864га. для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резерву Видиборської сільської ради (а.с.9) 14.07.2005р. між Черняхівською районною державною адміністрацією (далі - орендодавець) та приватною фірмою "Дружба" (далі - орендар) був укладений договір оренди землі (далі - договір) (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи в оренду були передані землі з резервного фонду Зороківської сільської ради. Договір оренди землі згідно зі ст. 13 Закону України Про оренду землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Пунктом 1 договору сторони узгодили, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Видиборської сільської ради. Відповідно до п.2 договору, в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 157,864га., в тому числі сільськогосподарських угідь - 156,860га., з них рілля - 156,658га., болото - 0,9206га. із земель резервного фонду Видиборської сільської ради. З матеріалів справи вбачається, що в ході проведеної прокуратурою району перевірки у Черняхівській РДА виявлені порушення земельного законодавства, що допущені при наданні в оренду земельної ділянки приватній агрофірмі „Дружба" на території Видиборської сільської ради Черняхівського району. Зокрема встановлено, що розпорядженням голови Черняхівської РДА № 102 від 04.05.2005р. надано в користування на умовах оренди земельну ділянку яка знаходиться за межами населеного пункту, загальною площею 157,1864 га. терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тоді як попереднім розпорядженням голови Черняхівської РДА за № 296 від 01.09.2004р. надано дозвіл на виготовлення приватною агрофірмою "Дружба" технічної документації із землеустрою площу землі - 164,1 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оцінивши в сукупності надані до справи документи, враховуючи пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.99р. №586-ХІV, місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Відповідно до ч.2 ст.151 ГК України, порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством. Відповідно до ч.3 ст.124 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних розпоряджень), передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних розпоряджень), проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч.6 ст.123 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних розпоряджень), проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки. Відповідно до п. "в" ч.1 ст.20 Закону України "Про землеустрій" №858-IV від 22.05.2003р., землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України "Про оренду землі", невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Відповідно до ст.9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного розпорядження та укладення договору), обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ст.50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.03р. №858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 "Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04р. № 677 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (далі - проект відведення земельної ділянки). Відповідно до п.2 Порядку, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли: земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення; земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення; земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів). Проект відведення земельної ділянки може не розроблятися також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.9 Порядку, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Відповідно до п.10 Порядку, погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Відповідно до п.11 Порядку, після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок. Доказів проведення зазначеної експертизи сторони суду не надали. Судом встановлено, що межі земельних ділянок, які передані в оренду в натурі на момент винесення оскаржуваних розпоряджень голови Черняхівської районної державної адміністрації та укладення договору оренди визначені не були, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, технічною документацією (а.с.40) та висновком Черняхівського районного відділу земельних ресурсів (а.с.70). Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В порушення вищезазначених вимог законодавства, без розроблення проекту відведення земельної ділянки і висновку державної землевпорядної експертизи Черняхівська районна державна адміністрація не вправі була приймати рішення про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки в оренду приватній агрофірм "Дружба". Оспорювані розпорядження вимогам Конституції України та зазначеним нормативним актам не відповідають, а тому є незаконними. Відповідно до ст.ст.13,14 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу, основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави. Надання земельної ділянки в оренду з порушенням вимог чинного законодавства суперечить інтересам держави. Як передбачено ч.1 ст.21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність визнання спірних розпоряджень голови Черняхівської районної державної адміністрації № 296 від 01.09.2004 р., № 102 від 04.05.2005р. недійсними. Відповідно до ст.211 Земельного кодексу України, порушенням законодавства є, зокрема, укладення угод з порушенням земельного законодавства. Згідно вимог ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Прийняте головою Бердичівської районної державної адміністрації незаконне розпорядження №102 від 04.05.2005р. стало підставою для укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 14.07.2005р. Таким чином, зазначений договір оренди, укладений між Черняхівською районною державною адміністрацією та приватною фірмою "Дружба" підлягає визнанню судом недійсним. Крім того, посилання відповідача на те, що ПАФ "Дружба" самостійно на частину орендованої земельної ділянки по договору від 14.07.2005р. вже зробила і провела 02.07.2009р. в ДЗК проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 37,7011 га. на території Видиборської сільської ради для ведення хмелярства, судом до уваги не приймаються, оскільки, вищезазначений проект був розроблений у 2008р., а договір оренди укладений 14.07.2005р. на підставі розпоряджень голови Черняхівської районної державної адміністрації виданих 01.09.2004р. та 04.05.2005р. Інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом до уваги, як безпідставні та такі, що спростовуються викладеним вище. Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Згідно зі ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідачів, оскільки вони спонукали прокурора звернутись з позовом до суду.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити. 2. Визнати недійсним розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації №296 від 01.09.2004р. "Про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право оренди на земельні ділянки". 3. Визнати недійсним розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації №102 від 04.05.2005р. "Про передачу в оренду земельних ділянок ". 4. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 14.07.2005р., укладений між Черняхівською районною державною адміністрацією (12301, Житомирська область, смт. Черняхів, [PERSON], 1, ідентифікаційний код 04053453) та приватною агрофірмою "Дружба" (12314, Житомирська область, Черняхівський район, с. Видибор, ідентифікаційний код 05418550). 5. Стягнути з Черняхівської районної державної адміністрації (12301, Житомирська область, смт. Черняхів, [PERSON], 1, ідентифікаційний код 04053453): - в доход Державного бюджету України (п/р 31118095700002 ГУДКУ у Житомирській області, ЄДРПОУ 22062319, МФО 811039, код 22090200, отримувач УДК в м.Житомирі) - 42,50 грн. державного мита; - в доход Державного бюджету України (п/р 31217264700002 у ГУДКУ у Житомирській області, МФО 811039, ЄДРПОУ 22062319, отримувач УДК у м.Житомирі) - 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 6. Стягнути з приватної агрофірми "Дружба" (12314, Житомирська область, Черняхівський район, с. Видибор, ідентифікаційний код 05418550).: - в доход Державного бюджету України (п/р 31118095700002 ГУДКУ у Житомирській області, ЄДРПОУ 22062319, МФО 811039, код 22090200, отримувач УДК в м.Житомирі) - 42,50 грн. державного мита; - в доход Державного бюджету України (п/р 31217264700002 у ГУДКУ у Житомирській області, МФО 811039, ЄДРПОУ 22062319, отримувач УДК у м.Житомирі) - 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Суддя[PERSON] Віддрукувати: 7 прим. 1 - в справу 2, 3 - позивачам 4, 5 - відповідачам 6, 7 - прокурору

Результат: granted