Вид судочинства: commercial
Суддя: Морозов С.М.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
01.10.2023 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до майнового комплексу НАН України №1775/А (надалі - Договір оренди), відповідно до умов п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. Відповідно до п. 4. Умов Договору оренди об`єктом оренди є нерухоме майно за адресою м. Київ, вул. К. Малевича, 11, 4 корпус, 11 поверх, кімната за планом 17 та частина коридору загальною площею 19,7 кв.м. Орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат орендодавця за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із орендодавцем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього Договору. (п. 3.1. Договору оренди). За актом приймання-передачі в оренду від 01.10.2023 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно, що належить до майнового комплексу НАН України. Додатком №4 до Договору оренди сторонами погоджено протокол договірної ціни. Окрім того, 01.10.2023 року між позивачем, як балансоутримувачем, та відповідачем, як користувачем, укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу №1775 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує утримання нерухомого майна, що знаходяться за адресою, вул. К.Малевича, 11, м. Київ, 03150 (далі - будівля), а також утримання прибудинкової території, а користувач бере на себе участь у всіх витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт. Пунктом 2.2.4. Договору визначено, що користувач зобов`язується отримувати та сплачувати рахунки балансоутримувача по відшкодуванню спожитих комунальних послуг, податку на землю, послуг з обслуговування ліфтів, інженерно-технічного та господарського забезпечення приміщення не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Додатком №1 до Договору сторонами погоджено вартість відшкодування спожитих комунальних послуг. Як зазначає позивач, за період з січня 2024 року по серпень 2024 року відповідачем не сплачено орендні платежі на суму 58 252,00 грн та комунальні платежі на суму 10 041,46 грн (комунальні послуги - 5 198,10 грн, податок на землю - 231,60 грн, обслуговування ліфтів - 97,44 грн, інженерне і господарське забезпечення приміщень - 4 514,32 грн). Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач так і не здійснив оплату вказаних сум, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у розмірі 58 252,00 грн та заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг у розмірі 10 041,46 грн. Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Дослідивши зміст Договору оренди, суд дійшов висновку, що він є договором оренди комунального майна. Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди. Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», чинного на дату укладання Договору, строки внесення орендної плати визначаються у договорі. Доказів повернення відповідачем орендованого майна станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано. Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, за період зазначений вище, позивачем нараховано відповідачу орендну плату у загальному розмірі 58 252,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з умовами Договору оренди строк сплати орендної плати до 15 числа що настає за поточним місяцем оренди. При цьому, Договором визначено, що сплата рахунків балансоутримувача по відшкодуванню спожитих комунальних послуг, податку на землю, послуг з обслуговування ліфтів, інженерно-технічного та господарського забезпечення приміщення повинна бути здійснена не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Зважаючи на ті обставин, що у вказаний спірний період відповідачем не було повернуто орендоване приміщення, суд дійшов висновку в обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача вартості орендних платежів та вартості комунальних послуг, які надавались до об`єкта нерухомості. Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків, які визнані судом обґрунтованими, заборгованість відповідача зі сплати комунальних платежів становить 10 041,46 грн (комунальні послуги - 5 198,10 грн, податок на землю - 231,60 грн, обслуговування ліфтів - 97,44 грн, інженерне і господарське забезпечення приміщень - 4 514,32 грн), а заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів становить 58 252,00 грн. Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати у розмірі 58 252,00 грн та заборгованості зі сплати комунальних платежів у розмірі 10 041,46 грн підлягають задоволенню. Судовий збір, у розмірі 3 028,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Державного зовнішньоторговельного виробничого підприємства «Фірма Інпат» (код ЄДРПОУ 21551098, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 11) на користь Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України (код ЄДРПОУ 05416923, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 11) суму заборгованості з орендної плати в розмірі 58 252,00 грн (п`ятдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят дві гривни 00 копійок), суму заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі 10 041,46 грн (десять тисяч сорок одна гривна 46 копійок) та суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок). 3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ. 4.

Результат: granted