Вид судочинства: commercial
Суддя: Привалов А.І.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
28.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Енерджі Юкрейн» (за договором - Постачальник) та структурною одницею Гнідинцівський ГПЗ, яка діє від імені ПАТ «УКРНАФТА» (за договором - Споживач) уклали Договір № С-28/03/22-19 про постачання електричної енергії споживачу, яким установили порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії. Відповідно до пункту 2.1. Договору, Постачальник надає послугу з постачання електроенергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача (Гнідинцівського ГПЗ), а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. У п. 2.4. Договору визначено період постачання електричної енергії за Договором: з 01 квітня 2022 р. до 31 грудня 2022 р. Також, у п. 5.1. Договору була визначена загальна орієнтовна вартість Договору станом на момент його укладення, яка становила 13 602 118,62 грн з ПДВ Відповідно до п. 3.1. договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в додатку 1 до цього договору. Згідно з п. 5.2. договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з договірною ціною, яка є додатком 2 до цього договору. В п. 5.4. договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць з 0000 першого по 2400 останнього числа місяця включно. За умовами п. 5.5. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та і інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі уразі його зміни. Пунктом 5.6. договору передбачено, що оплата за фактично спожитий обсяг електричної енергії за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Порядок розрахунків регламентується в додатках 2. 3 до договору. Відповідно до п. 5.12. договору, розрахунковий період є періодом звірки остаточних обсягів поставленої електричної енергії, розрахунків за договором, за наслідками чого сторонами складається Акт передачі-прийому електричної енергії та Акт звірки, у яких фіксується фактичний обсяг та ціна фактично спожитої електричної енергії, що була поставлена споживачу протягом розрахункового місяця. Згідно з п. 14.1. Договору, невід`ємною його частиною є наступні додатки: Додаток №1 - ЗАЯВА-ПРИЄДНАННЯ до договору про постачання електричної енергії; Додаток №2 - Договірна ціна; Додаток № 2.1. - План споживання електроенергії Гнідинцівського ГПЗ (через енергорозподільчу компанію АТ «Чернігівобленерго»); Додаток № 3 - Комерційна пропозиція; Додаток № 4 - Примірна форма Заявки на постачання електричної енергії Споживачу; Додаток № 5 - Згода на автоматизовану обробку персональних даних. Як убачається з доданих до позовної заяви документів, сторони підписали усі додатки до Договору № С-28/03/22-19 про постачання електричної енергії від 28.03.2022, наведені у п. 14.1. цього договору. Крім того, під час дії договору сторони уклали додаткові угоди про внесення змін та доповнень до Договору № С-28/03/22-19 про постачання електричної енергії від 28.03.2022, а саме: - Додаткову угоду № 1, яка набирала чинності з 20.05.2022, якою внесли зміни до п. 5.1. Договору та визначили загальну орієнтовна вартість Договору станом на момент його укладення, яка становила 13 628 928,36 грн з ПДВ, а також виклали Додаток №2 - Договірна ціна у новій редакції. - Додаткову угоду № 2, яка набирала чинності з 21.11.2022, якою внесли зміни до п. 5.1. Договору та визначили загальну орієнтовна вартість Договору станом на момент його укладення, яка становила 13 626435,47 грн з ПДВ, а також виклали Додаток №2 - Договірна ціна у новій редакції. - Додаткову угоду № 3, яка набирала чинності з 01.01.2023, якою виклали п. 2.4. Договору у наступній редакції: «Період постачання електричної енергії за Договором: з 01 квітня 2022 р. до 28 лютого 2023 р.». Також, Додатковою угодою № 3 сторони виклали у новій редакції п. 5.1. Договору, відповідно до якого загальну орієнтовна вартість Договору станом на момент його укладення складає 16 801 584,59 грн з ПДВ, п. 13.1. Договору щодо строку дії договору та Додаток №2 - Договірна ціна, Додаток № 2.1. - План споживання електроенергії Гнідинцівського ГПЗ (через енергорозподільчу компанію АТ «Чернігівобленерго»), Додаток № 3 - Комерційна пропозиція. - Додаткову угоду № 4, яка набирала чинності з 01.01.2023, якою внесли зміни до п. 5.1. Договору та визначили загальну орієнтовна вартість Договору станом на момент його укладення, яка становила 16 831 305,71 грн з ПДВ, а також виклали Додаток №2 - Договірна ціна у новій редакції. - Додаткову угоду № 5, яка набирала чинності з 01.03.2023, якою виклали п. 2.4. Договору у наступній редакції: «Період постачання електричної енергії за Договором: з 01 квітня 2022 р. до 31 березня 2023 р.». Також, Додатковою угодою № 5 сторони виклали у новій редакції п. 5.1. Договору, відповідно до якого загальну орієнтовна вартість Договору станом на момент його укладення складає 18 365 980,25 грн з ПДВ, п. 13.1. Договору щодо строку дії договору до 31 березня 2023 року та Додаток №2 - Договірна ціна, Додаток № 2.1. - План споживання електроенергії Гнідинцівського ГПЗ (через енергорозподільчу компанію АТ «Чернігівобленерго»), Додаток № 3 - Комерційна пропозиція. Відповідно до п. 4 Додатку № 2 (в редакції Додаткової угоди № 5 від 15.02.2023 до договору) до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію. На виконання умов Договору № С-28/03/22-19 від 28.03.2022 у період з квітня 2022 року по березень 2023 року позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію на загальну суму 10 880 815,75 грн, що підтверджується актами приймання-передачі: № 369 від 30 квітня 2022 року на суму 723 439,57 грн; № 543 від 31 травня 2022 року на суму 705 047,00 грн; № 735 від 30 червня 2022 року на суму 1 066 851,86 грн; № 925 від 31 липня 2022 року на суму 452 238,29 грн; № 1073 від 31 серпня 2022 року на суму 526 534,87 грн; № 1301 від 30 вересня 2022 року на суму 693 325,07 грн; № 1512 від 31 жовтня 2022 року на суму 701 499,22 грн; № 1720 від 30 листопада 2022 року на суму 881 154,88 грн; № 1967 від 31 грудня 2022 року на суму 1 443 495,26 грн; № 61 від 31 січня 2023 року на суму 1 400 564,56 грн; № 317 від 28 лютого 2023 року на суму 1 078 014,68 грн; № 539 від 31 березня 2023 року на суму 1 208 650,49 грн. За період з квітня 2022 року по березень 2023 року включно Структурний підрозділ ПАТ «Укрнафта» «Гнідинцівський ГПЗ», на виконання пункту 5.6. Договору, перерахував на поточний рахунок ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» платежі у загальній сумі 10 875 634,87 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», долученими до матеріалів справи. Таким чином, сума заборгованості «Гнідинцівський ГПЗ» ПАТ «Укрнафта» перед ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн» з урахуванням оплати частини суми по Договору № С-28/03/22-19 від 28.03.2022 складає 5 180, 88 грн, як остаточний розрахунок за спожиту в березні 2023 року електричну енергію на підставі Акту приймання-передачі електричної енергії № 539 від 31 березня 2023 року. При цьому, рахунок на оплату № 901 від 31.03.2023 був відправлений позивачем 11.04.2023 відповідальній особі Гнідинцівський ГПЗ ПАТ «Укрнафта» Романовському Дмитру Павловичу на e-mail: з кінцевим терміном оплати згідно комерційної пропозиції, тобто до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто кінцевий строк для оплати спожитої у березні 2023 року електроенергії є 15.04.2023. Проте, незважаючи на підписання Акту приймання-передачі електричної енергії №539 від 31 березня 2023 року та про обізнаність Гнідинцівським ГПЗ ПАТ «Укрнафта» про існування вищевказаного рахунку на оплату, останнім не було виконано свого грошового зобов`язання в повному обсязі та у встановлені строки. Крім того, позивач 03.09.2024 на адресу ПАТ «Укрнафта» та на адресу Структурного підрозділу ПАТ «Укрнафта» «Гнідинцівський ГПЗ» засобами поштового зв`язку рекомендованим листом надіслав претензію за вих. № 02/09/24-2 від 02.09.2024 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 5180,88 грн. Вказану претензію Відповідач отримав 09.09.2024 та 10.09.2024, що підтверджується трекінгом «Укрпошта». Так, у вищезазначеній претензії зазначалось про необхідність оплати заборгованість у розмірі 5180,88 грн. протягом 7 календарних днів. Оплату здійснити на банківські реквізити ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», проте відповідачем вказану претензію залишено без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення позивача до суду. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що оскільки відповідач своєчасно не виконав свої грошові зобов`язання за Договором № С-28/03/22-19 від 28.03.2022, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5180,88 гн, а також нараховані за період прострочки виконання грошового зобов`язання з 16.04.2023 до 18.09.2024 нараховані, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних у сумі 221,98 грн та за період з квітня 2023 року по серпень 2024 року інфляційні втрати в розмірі 350,47 грн. Відповідач у відзив на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на п. 13.6 Договору, яким передбачено, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Отже, підтвердженням прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача з урахуванням встановлених сторонами положень договору про порядок та строки оплати обов`язковим є настання підстави та строку здійснення оплати, а підставою початку та перебігу строку та настання граничної дати платежу, є саме рахунок, що наданий постачальником та одержаний споживачем у спосіб, передбачений договором (тобто в паперовій формі поштовим зв`язком, кур`єром чи особисто). Зазначений рахунок на суму, що є предметом спору в даній справі, відповідач не одержував, а позивач не додав відповідні докази до позовної заяви. За відсутності доказів настання строків оплати (рахунок, відправлений в паперовій формі поштою, кур`єром чи особисто) та їх прострочення, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Докази направлення рахунків електронною поштою, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, не можуть бути доказом настання зобов`язання по оплаті, оскільки: сторони в договорі не погоджували такий спосіб листування з приводу оплати, а також позивач не надав докази того, що ПАТ «Укрнафта» чи будь-які уповноважені ПАТ «Укрнафта» належним чином особи отримали відповідні документи. Пункт 13.6 Договору, з яким обидві сторони погодились, передбачена саме письмова форма надсилання рахунку кур`єром, поштою чи особисто. Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Статтею 265 Господарського кодексу України унормовано, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу; Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі, у тому числі шляхом клірингу (неттінгу), відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Як установлено судом вище, на виконання умов Договору № С-28/03/22-19 від 28.03.2022 у період з квітня 2022 року по березень 2023 року позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію на загальну суму 10 880 815,75 грн, що підтверджується актами приймання-передачі підписаними та скріпленими печатками позивача та відповідача, копії яких долучені до матеріалів справи. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У п. 4 додатку 2 (в редакції Додаткової угоди № 5 від 15.02.2023 до договору) визначено, що до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію. За поставлену електричну енергію відповідач розрахувався частково у загальній сумі 10 875 634,87 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку ТОВ «Нью Енерджі Юкрейн», долученими до матеріалів справи. Отже, залишок заборгованості становить 5180,88 грн, який виник, у зв`язку неповною оплату рахунку № 901 від 31.03.2023 та Акту приймання-передачі електричної енергії №539 від 31 березня 2023 року. Що стосується заперечень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до частини 1 статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Умова укладеного між сторонами договору щодо обов`язку відповідача здійснити оплату на підставі виставлених постачальником рахунків не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі. Отже, отримання відповідачем рахунку не є подією, з якою пов`язано початок перебігу строку виникнення зобов`язання, оскільки подія є об`єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як отримання рахунку є саме дією, яка є вираженням суб`єктивної волі учасників правовідносин. Крім того, рахунок є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти та неотримання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість поставленого позивачем товару. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 910/13527/17. Крім того, в силу приписів статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права. При цьому, добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини заборони суперечливої поведінки міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (подібний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/9397/20, від 10.04.2019 у справі №390/34/17). Таким чином, відсутність під час дії договору заперечень відповідача стосовно способу надсилання йому рахунків (електронною поштою), їх послідовна та неодноразова оплата без зауважень, суперечить тому, що під час судового розгляду даного спору, ПАТ "Укрнафта", за відсутності зауважень щодо об`єму отриманої електричної енергії, розміру заборгованості за Договором, вказує, що у нього відсутній обов`язок з оплати 5180,80 грн лише за тієї обставини, що рахунок № 903 від 31.03.2023 не було отримано рекомендованим листом чи шляхом доставки кур`єром до настання строку його оплати суперечить принципу добросовісності. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 5180,88 грн. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р. Таким чином, оскільки факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у сумі 5180,88 грн за Договором № С-28/03/22-19 від 28.03.2022 встановлено, суд, перевіривши розрахунки позивача, додані до позовної заяви, дійшов висновку, що заявлені до стягнення суми 3% річних у розмірі 221,98 грн, нараховані за період з 16.04.2023 до 18.09.2024, та інфляційні втрати в розмірі 350,47 грн, нараховані за період з квітня 2023 року по серпень 2024 року, є обґрунтованими та арифметично вірними, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню. Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів належного виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором № С-28/03/22-19 від 28.03.2022, що фактично призвело до його прострочення в сумі 5180,88 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; код ЄДРПОУ 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7; код ЄДРПОУ 43231355) заборгованість у сумі 5180 грн 88 коп., 3% річних - 221 грн 98 коп., інфляційні втрати - 350 грн 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. 3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду . Повний текст рішення складено та підписано: 13.01.2025. Суддя А.І. Привалов

Результат: granted