Вид судочинства: administrative
Суддя: Полонець С. М.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Житомирської митниці Державної митної служби України Ільїнської Ольги Анатоліївни від 10 листопада 2022 року у справі про порушення митних правил №0336/101000/22, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 109350,33 грн., а провадження по справі №0336/101000/22 закрити. В обґрунтування позову посилається на те, що він митні правила не порушував і в його діях відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.11.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.10.2022 року в. о. головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Житомирської митниці Трофімчуком О.Г. складено протокол про порушення митних правил №0336/101000/22. 10.11.2022 року начальником Житомирської митниці Державної митної служби України Ільїнською Ольгою Анатоліївною винесено постанову в справі про порушення митних правил №0336/101000/22, згідно якої громадянина України [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 109350,33 грн. Підставою для притягнення позивача до відповідальності стало те, що декларант [PERSON] при формуванні та подачі електронної митної декларації №UA101020/2022/036254 з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів неправомірно застосував ставки вивізного (експортного) мита на рівні 4% при митному оформленні товару (деталі формокомплектів для виробництва склотари - вироби з мідного сплаву: для виробництва скляної банки 3.102-ІІІ-С48-106 Universalglas 106 ml: - Горлове кільце, бронза - 80 шт. Виробник: Inhom-98 LTD. Країна виробництва BG (Болгарія). Торговельна марка Inhom..), що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів на загальну суму 36450,11 грн. Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Відповідно до ст.485 МК україни заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу. Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе як за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей», так і за вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів. Отже, відповідальність за ст.485 МК України може наставати лише у випадку, коли правопорушник свідомо, з умислом, вчинив дії, які призвели до несплати митних платежів чи зменшення розміру сплати митних платежів. Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України повинна: усвідомлювати, що вона вчиняє дії, які призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення. Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст.485 МК України не може бути вчинене з необережності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 року у справі №640/7258/17, відповідно до якої для притягнення до відповідальності, згідно ст.485 МК України необхідно доведення факту з`явлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості. Як встановлено з матеріалів справи, з метою внесення змін до поданої електронної митної декларації позивачем 04.10.2022 року до митного органу була направлена заява про відкликання МД з невірними даними та направлено документи про преференційне походження товару, які були прийняті в базу даних митниці 04.10.2022 року та долучені до МД. Разом з тим, заява про відкликання та інші документи митним органом не були розглянуті та вказаним органом надіслано повідомлення позивачу про надання пояснення, яке було надіслано позивачем 05.10.2022 року. В якості пояснень до протоколу про порушення митних правил були використані пояснення позивача, надані до МД. Після складення протоколу про порушення митних правил відповідачем виписано позивачу картку відмови у митному оформленні. Відповідно до диспозиції ст.485 МК України передбачена відповідальність саме за з`явлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду. Відповідно до «Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за №1372/21684) декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації. Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання. Позивач стверджує, що ним у митній декларації при застосуванні преференційної ставки експортного мита у розмірі 4% у гр. 36 було помилково не зазначено код відповідної преференції, що стосується торгівлі з ЄС (треба 410, а вказано було 000). Також не був зазначений документ, що підтверджує преференційне походження товару у графі 44 митної декларації. Після встановлення позивачем самостійно вищевказаної помилки та з метою внесення змін до митної декларації ним подавалася заява про відкликання митної декларації, яка залишилася невирішеною відповідачем. Суд вважає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що дії позивача були спрямовані саме на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу, а тому дії позивача не містять складу адміністративного правопорушення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 у справі №607/1866/17 та у справі №607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, так як позивачем не було подано митному органу неправдивих відомостей, необхідних для визначення вартості товару, декларування товару здійснювалось на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар, при цьому, сам по собі факт незазначення коду відповідної преференції, що стосується торгівлі з ЄС та документу, що підтверджує преференційне походження товару, вчинення позивачем дій для виправлення допущеної помилки, не створює склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. На підставі досліджених по справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення ч.2 ст.2 КАС України прийняв рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, дійшовши передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Згідно зі ст.495 МК україни доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. Отже, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача. Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності За змістом частини першої ст.9 та ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Відповідно до ч.1 ст.486 КАС України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Згідно зі ст.489 КАС України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. На підставі ч.6 ст.530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України. Відповідно до ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані. За правилами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП). Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. З огляду на встановлені в справі обставини суд прийшов до висновку, що позивач не вчинив умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, тому з урахуванням зазначеного суд вважає, що в діях [PERSON] відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №0336/100000/22 від 10.11.2022 року підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Постанову начальника Житомирської митниці Державної митної служби України Ільїнської Ольги Анатоліївни в справі про порушення митних правил №0336/101000/22 від 10 листопада 2022 року, скасувати. Провадження у справі про порушення митних правил №0336/101000/22 від 10 листопада 2022 року закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Результат: granted