Вид судочинства: commercial
Суддя: Кабакова В.Г.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Відділу освіти, молоді, спорту, культури та туризму виконавчого комітету Тишківської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАВІКТА" про стягнення 943 897,70 грн, з покладенням на відповідача судового збору. Ухвалою від 14.11.2022 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 14.12.2022 та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 12.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "КАВІКТА" надійшов відзив, за змістом якого відповідач не заперечує наявність заборгованості на суму 943 897,70 грн. Поряд з цим, до вказаного відзиву не додано доказів його направлення позивачу. Представник позивача ознайомилась із відзивом в судовому засіданні 14.12.2022. Ухвалою від 14.12.2022 господарський суд закрив підготовче провадження у справі №912/1636/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.01.2023 о 12:00 14.12.2022 позивачем до суду подана заява про розгляд справи 05.01.2023 без участі представника Відділу освіти, молоді, спорту, культури та туризму виконавчого комітету Тишківської сільської ради. Сторони не забезпечили участь повноважних представників в судовому засіданні 05.01.2023. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового направлення №2501275109793. З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу в судовому засіданні 05.01.2023 за відсутності представників відповідача. В судовому засіданні 05.01.2023 досліджено докази у справі. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке. 03.12.2021 між Відділом освіти, молоді, спорту, культури та туризму виконавчого комітету Тишківської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАВІКТА" укладено Договір № 1 про закупівлю товарів з додатками (а.с. 6-16). На виконання вказаного договору відповідач продав позивачу товар (вугілля кам`яне) загальною вартістю 1 499 253,84 грн, яка повністю оплачена позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 39,40). Частину товару вартістю 555 356,14 грн поставлено відповідачем за адресами позивача, що підтверджується видатковими накладними та актами прийому передачі (а.с. 23-35). Інша частина товару вартістю 934 897,70 грн передана позивачем відповідачу на відповідальне зберігання, відповідно до укладеного між позивачем (далі - Поклажодавець) та відповідачем (далі - Зберігач) Договору відповідального зберігання №30/12 від 30.12.2021 (далі - Договір) (а.с. 18-20). Відповідно до р. 1, п. 2.1.3., 2.1.4., 3.2., 5.2., р. 7 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього Договору: - ДК 021:2015: 09110000-3 - Тверде паливо Вугілля кам`яне антрацит марки А (13-50) у кількості 48,75 тон, Вугілля кам`яне антрацит марки А (25-100) у кількості 61,34 тон. Адреса зберігання: вул. Індустріальна 3, смт. Капітолівка, Ізюмського району, Харьківський області. Приймання Майна на відповідальне зберігання та повернення Його з відповідального зберігання здійснюється Сторонами за актами приймання - передачі, які є невід`ємною частиною цього Договору. Право власності на передане на зберігання Майно належить Поклажодавцю. Вартість Майна, що передається на відповідальне зберігання складає суму: - Вугілля кам`яне антрацит марки А (13-50) - 412 963,20 грн (чотириста дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три грн 20 коп.), у тому числі ПДВ - 68 827,20 грн (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять сім грн 20 коп.); - Вугілля кам`яне антрацит марки А (25-100) - 530 934,50 грн (п`ятсот тридцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн 50 коп.), у тому числі ПДВ - 88 489,08 грн (вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять грн 08 коп.). Зберігач зобов`язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження Майна Поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, з моменту одержання Майна від Поклажодавця та до моменту його повернення Поклажодавцеві. Поклажодавець має право в будь-який час вимагати у Зберігача повернення Майна, яке знаходиться на зберіганні. Зберігач несе відповідальність за збереження та цілісність Майна з моменту передання Майна на зберігання і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) Майна, який переданий на зберігання, або його частини, з вини Зберігача, Зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати Поклажодавцеві завдану шкоду. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2022. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. У випадку, якщо за 20 днів до закінчення строку дії цього Договору Сторони не повідомлять одна одну про його припинення, Договір вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах. Договір підписаний сторонами та скріплений печатками. Факт передачі частина товару вартістю 934 897,70 грн позивачем відповідачу на зберігання підтверджується актом приймання-передачі майна від 30.12.2021 (а.с. 21). 01.09.2022 відповідач листом №23 повідомив позивача про неможливість повернення майна, переданого на зберігання та просив надати строк до 31.12.2022 для оплати вартості майна в сумі 934 897,70 грн. Клопотанням від 10.10.2022 №372 позивач вимагав від відповідача оплати вартості не відвантаженого вугілля в сумі 934 897,70 грн. Надсилання вказаного клопотання відповідачу підтверджується повідомленням про вручення поштового направлення (а.с. 45). В підтвердження наявності заборгованості відповідача в сумі 934 897,70 грн позивачем також наданий підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків (а.с. 22). Не повернення відповідачем вартості майна, переданого на зберігання і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір. Ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. За приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу (далі - ГК) України господарським визнається зобов`язання що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Ст. 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать. Згідно з положеннями ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з ч. 1 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. При цьому, в силу відповідної норми, письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Як визначено ч. 1 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі майна від 31.12.2021 встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання Майно вартістю 943 897,70 грн, а саме вугілля кам`яне (а.с. 21). У відповідності до ч. 1 ст. 948 ЦК України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання. Згідно ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Умовами Договору, сторони передбачили, що Поклажодавець має право в будь-який час вимагати у Зберігача повернення Майна, яке знаходиться на зберіганні (п. 3.2. Договору). Факт звернення до відповідача з вимогою про оплату вартості майна встановлено судом (клопотання №372 від 10.10.2022) (а.с. 44). Докази повернення переданого майна або оплати його вартості на вимогу позивача відповідачем в матеріалах справи відсутні. Відповідачем у відзиві на позов визнано позовні вимоги в повному обсязі, а саме в сумі 943 897,70 грн та зазначено про готовність погашення заборгованості, але відповідач потребує для цього часу для поновлення виробничих відносин і відкриття можливостей відвантаження виготовленої продукції. Умовами Договору, сторони передбачили відповідальність Зберігача за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у розмірі шкоди. Так, згідно з п. 5.1., 5.2. Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, визначенну чинним в Україні законодавством. Зберігач несе відповідальність за збереження та цілісність Майна з моменту передання Майна на зберігання і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) Майна, який переданий на зберігання, або його частини, з вини Зберігача, Зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати Поклажодавцеві завдану шкоду. У відповідності до ч. 1 ст. 950 Цивільного кодексу України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 951 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості. З огляду на наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, умови договору, відсутність доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин, фактичне визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50 % розміру сплаченого судового збору в сумі 7 079,23 грн, в іншій частині - 7 079,23 грн судовий збір за вказану позовну вимогу підлягає стягненню з відповідача.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАВІКТА" (пров. Парусний, буд. 10, м. Дніпро, 49018, і.к. 44004004) на користь Відділу освіти, молоді, спорту, культури та туризму виконавчого комітету Тишківської сільської ради (вул. Центральна, буд. 3, с. Тишківка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27013, і.к. 42301232) заборгованість в розмірі 934 897,70 грн та 7 079,23 грн судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37918230, р/р UA178999980313161206083011567, код класифікації доходів бюджету 22030101) Відділу освіти, молоді, спорту, культури та туризму виконавчого комітету Тишківської сільської ради (вул. Центральна, буд. 3, с. Тишківка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27013, і.к. 42301232) 7 079,23 грн судового збору, сплаченого згідно квитанції №0.0.2734493177.1 від 09.11.2022, що залишається в матеріалах справи. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Оригінал рішення після набрання законної сили направити позивачу. Копії рішення надіслати позивачу (tyshkivkaosvita@gmail.com), відповідачу (пров. Парусний, буд. 10, м. Дніпро, 49018; та на офіційну електронну адресу 2021kvm@gmail.com). Повне рішення складено 12.01.2023. Суддя В.Г. Кабакова

Результат: granted