Вид судочинства: administrative
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якій позивач просить скасувати постанову від 30.11.2021 ВП №63946500 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. В обґрунтування позову зазначено, що постанова про накладення штрафу № 63946500 від 30.11.2021 винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", оскільки при її винесенні належним чином не перевірено як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення оскаржуваної постанови, так і поважності причин невиконання такого рішення. Позивач зазначає, що рішення суду ним виконано, виплачено доплату пенсії за період з 04.02.2020 по 29.02.2020, а сума, нарахована на виконання рішення суду за період з 01.03.2020 по 31.12.2020 в розмірі 127456 грн., буде виплачена після надходження коштів з державного бюджету, про що було повідомлено державного виконавця. Позивач покликається на те, що умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання судового рішення та відсутність поважних причин невиконання судового рішення. Позивач вважає, що в спірному випадку наявні поважні причини такого невиконання, оскільки невиплата пенсії пов`язана з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та зазначає, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена централізовано після виділення додаткових коштів з державного бюджету. Позивач також зазначає, що ним здійснювалися усі можливі заходи для виконання рішення суду в цій частині, зокрема, направлялися запити до Міністерства соціальної політики України з клопотанням про виділення коштів для здійснення таких виплат, а тому вважає, що в спірному випадку відсутні підстави для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду. В підтвердження своєї позиції покликається на правові висновки з цього питання Верховного Суду, викладені в постановах №42/5465/18 від 20.05.2021, №757/29541/14-а від 13.06.2018. Щодо позиції державного виконавця в частині зобов`язання виконати рішення суду у справі №380/2633/20 з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] , то позивач вважає, що ця вимога свідчить про вихід за межі ВП №63946500, яке відкрито з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2633/20, оскільки ні резолютивна частина судового рішення, ні виконавчий лист не містить зобов`язань ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 30.01.2020 №91-03156, починаючи з 04.02.2020 з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] .. Позивач також зазначає, що правомірність його дій у даному виконавчому провадженні підтверджується ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №380/2633/20 за наслідками розгляду заяви [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Ухвалою суду від 23.12.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 30.12.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 04.01.2022. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково звернула увагу на те, що про факт виконання ГУ ПФУ у Львівській області рішення у справі №380/2633/20 повідомляло державного виконавця листом від 19.10.2021 № 1300-5308-8/92821. Просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого суд відмовив, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та з врахуванням визначеного ч.4 ст.287 КАС України строку розгляду даного спору. Пояснень щодо позовних вимог до суду не надходило. У судове засідання третя особа, [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Пояснень щодо позовних вимог та жодних інших клопотань до суду не надходило. Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке. На підставі заяви стягувача - [PERSON] , 15.12.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Литвиненко Х.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63946500 від 17.12.2020 з примусового виконання виконавчого листа №380/2633/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) провести [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) на підставі довідки від 30.01.2020 № 91-03156, починаючи з 04.02.2020. Боржником за вказаним виконавчим документом визначено ГУ ПФУ у Львівській області. Зазначеною постановою повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, про що повідомити державного виконавця. На адресу Відділу надійшла відповідь Пенсійного фонду про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі № 380/2633/20 виконано, доплата пенсії по рішенню суду за період з 04.02.2020 по 29.02.2020 в сумі 10550,12 грн. виплачено [PERSON] відомостями серпня 2020 року. Вказане підтверджується постановою державного виконавця від 11.09.2020 ВП № 62665933 про закінчення провадження з примусового виконання виконавчого листа №380/2633/20 виданого Львівським окружним адміністративним судом 09.07.2020. Після набрання рішенням законної сили, проведено перерахунок пенсії [PERSON] з 04 лютого 2020 року на підставі довідки від 30.01.2020 № 91-03156. Розмір пенсії [PERSON] становитиме 17690,00 та виплачено відомостями січня 2021 року. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.02.2020 по 31.12.2020 в сумі 127456,00 буде виплачена [PERSON] після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. До листа ГУ ПФУ у Львівській області долучило копію перерахунку від 17 грудня 2020 року, здійсненого на підставі рішення суду та розрахунок на доплату пенсії від 17.12.2020. 10.02.2021 за невиконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,0 грн, та зобов`язано виконати рішення суду. Позивач не погодився із вказаною постановою про накладення штрафу та оскаржив її в судовому порядку. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №380/3240/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 у задоволенні позову ГУ ПФУ у Львівській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] - про скасування постанови про накладення штрафу відмовлено. 29.09.2021 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Литвиненко Х.А. в межах виконавчого провадження ВП № 63946500, звернувся із вимогою №2471а до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) виконати рішення суду, враховуючи позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] . Здійснити перерахунок пенсії стягувача без обмеження граничним розміром, починаючи з 04.02.2020. Про розгляд вимоги проінформувати державного виконавця протягом десяти робочих днів з дня отримання даного документу. На адресу Відділу надійшла відповідь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.10.2021 за № 1300-5308-8/92821 про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі № 380/2633/20 виконано, доплата пенсії по рішенню суду за період з 04.02.2020 по 31.12.2020 в сумі 127456 гри. буде виплачена [PERSON] після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Щодо вимоги державного виконавця виконати рішення суду у справі №380/2633/20 з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] , позивач зазначив, що ця вимога свідчить про вихід за межі виконавчого провадження ВП №63946500, яке відкрито з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2633/20, оскільки ні резолютивна частина судового рішення, ні виконавчий лист не містить зобов`язань ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 30.01.2020 №91-03156, починаючи з 04.02.2020 з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] .. 30.11.2021 за невиконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200,0 грн, та зобов`язано виконати рішення суду. Позивач не погодився із вказаною постановою про накладення штрафу та оскаржив її в судовому порядку. При вирішенні спору по суті суд керується таким. Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження". Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Згідно з положеннями статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 вказаного Закону №1404-VIII для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України "Про виконавче провадження"). Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 10.02.2021 накладено штраф на ГУ ПФУ у Львівській області за невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №380/2633/20 в межах виконавчого провадження ВП №63946500 у розмірі 5100,0 грн, та зобов`язано виконати рішення суду. Вказана постанова про накладення штрафу була предметом оскарження у справі №380/3240/21 за позовом ГУ ПФУ у Львівській області, за результатами розгляду якої рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено і таке рішення залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021. При розгляді вищезазначеної справи №380/3240/21 судом встановлено, що позивач на виконання виконавчого листа №380/2633/20, виданого 15.12.2020 Львівським окружним адміністративним судом, надіслав на адресу відповідача лист №1300-5308-8/6276 від 22.01.2021 з інформацією про те, що боржником рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №380/2633/20 виконано. Відповідно до Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1303011043, 17.12.2020 було проведено перерахунок пенсії [PERSON] з лютого 2020 по грудень 2020 року, та відповідно з Перерахунком пенсії по пенсійній справі № 1303011043 [PERSON] здійснено перерахунок пенсії. Однак, доказів виплати вказаних сум, які у виконавчому листі Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 по справі №380/2633/20 зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області виплатити, судом у справі №380/3240/21 не встановлено, як і не встановлено наявність таких доказів у державного виконавця на момент винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. Наведене і стало підставою для залишення в силі вищезазначеної постанови. Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому обставини невиконання ГУ ПФУ у Львівській області рішення суду у справі №380/2633/20 на момент винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. встановлені судом при розгляді справи №380/3240/21 та не підлягають доказуванню у даній справі. У даній справі предметом оскарження є постанова про накладення штрафу в розмірі 10200 грн., винесена державним виконавцем 30.11.2021. Підставою для її винесення стало невиконання рішення суду, а саме виконавчого листа №380/2633/20, виданого 15.12.2020. Зокрема, державний виконавець покликається на відсутність будь-яких документів про виплату стягувачу заборгованості, а підтвердженням такого вважає рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 у справі №380/3240/21. Як зазначено судом вище, на вимогу державного виконавця від 29.09.2021 про виконання рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 19.10.2021 повідомило про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №380/2633/20 виконано, доплата пенсії по рішенню суду за період з 04.02.2020 по 31.12.2020 в сумі 127456 гри. буде виплачена [PERSON] після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Аналізуючи наведені положення Закону №1404 в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі №0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі №686/22631/17, від 07.11.2019 по справі №420/70/19 та від 20.05.2021 по справі №420/5465/18 та відповідно до ч. 5 с.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи. У спірному випадку причиною невиконання судового рішення у справі №380/2633/20 позивач зазначає обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 16 грудня 2020 року №1279 "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги", яка набрала чинності з 01.04.2021 та якою запроваджено централізоване фінансування виплати пенсій. Проте, доказів включення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №380/2633/20 до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, позивачем суду не надано. Покликання позивача на лист Пенсійного фонду України до Міністерства соціальної політики України від 25.06.2021 з клопотанням про виділення коштів для здійснення виплат на виконання рішення судів також не є належним доказом в підтвердження поважності причини невиконання рішення суду у справі №380/2633/20, оскільки з його змісту не вбачається вжиття заходів позивачем для погашення саме спірної заборгованості. Покликання позивача в підтвердження правомірності його дій на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №380/2633/20 за наслідками розгляду заяви [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не підтверджує саме поважності причин невиконання судового рішення. Інших доказів, які вживалися ГУ ПФУ у Львівській області з метою виконання рішення суду у справі №380/2633/20 позивачем не подано, а судом не встановлено. Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Предметом доказування відповідно до ч.2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини з моменту накладення штрафу на ГУ ПФУ у Львівській області в розмірі 5100 грн. до винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. не змінилися. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 по справі №380/2633/20 в частині виплати пенсії за період з лютого 2020 по грудень 2020 не виконано. Доказів поважності причин невиконання судового рішення позивачем не подано, судом не встановлено. Суд вказує на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Виконання рішення суду не може бути поставлено у залежність від наявності певних умов. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 у справі №380/2633/20 є безумовним та не містить жодних умов його виконання, тобто виділення необхідних коштів відповідачу тощо. Суд також зазначає, що у випадку виникнення обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду в порядку ст.378 КАС України із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду, встановлення способу і порядку виконання судового рішення, однак позивач таких дій не вчиняв, доказів протилежного суду не надано, що свідчить про невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, без поважних причин. Щодо доводів позивача на те, що вимога державного виконавця виконати рішення суду у справі №380/2633/20 з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] виходить за межі позовних ВП №63946500, яке відкрито з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2633/20, то суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки ні резолютивна частина судового рішення, ні виконавчий лист не містить зобов`язань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 30.01.2020 №91-03156, починаючи з 04.02.2020 з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] .. Проте, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що накладення штрафу здійснено за невиконання рішення суду саме з врахуванням позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3382/21 в частині обмеження граничного розміру пенсії [PERSON] . У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012). Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Враховуючи наведене, суд вважає, що приймаючи постанову про накладення штрафу від 30.11.2021 ВП№63946500, відповідач дотримався засад виконавчого провадження, викладених у статті 2 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, суд дійшов висновку про те, що постанова про накладення штрафу від 30.11.2021 ВП№63946500 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин. При розгляді справи судом встановлено, що відповідач діяв у порядку та спосіб встановлений Законом України "Про виконавче провадження", порушень прав позивача не допущено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Резолютивна частина:
в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , про скасування постанови відмовити. Судові витрати розподілу не підлягають.

Результат: denied