Вид судочинства: criminal
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2011-12-21 00:00:00+02

Обставини справи:
Підсудний [PERSON] обвинувачується в тому, що 19.01.2011 р. близько 18.00 год. на автобусній зупинці на вул. Дж. Вашингтона у м. Львові на грунті неприязних відносин, з метою викрадення дитини, умисно наніс побої потерпілій [PERSON], а саме наносив удари металевим предметом по голові обличчі та руках, внаслідок чого заподіяв їй умисне легке тілесне ушкодження. Допитаний у судовому засіданні підсудний [PERSON] в інкримінованому йому умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження свою вину не визнав та пояснив, що в серпні 2010 р. його колишня дружина [PERSON], яка є донькою [PERSON], залишила сім»ю та пішла проживати до своєї матері. 29.09.2010 р. вона без його відома забрала молодшого сина [PERSON] до себе додому. Тому 19.01.2011 р. по телефону він домовився з дружиною про зустріч з сином, на яку він пішов з своєю матір»ю. Сина на прогулянку вивела потерпіла та вказала, що зустріч з дитиною буде відбуватись у її присутності. При цьому потерпіла в цей час перебувала у стані алкогольного сп»яніння та нецензурною лайкою ображала його разом з матір»ю. Вони всі направились у сторону вул. Батальної у м. Львові. У відповідь на його зауваження припинити нецензурні висловлювання, оскільки вони лякають дитину, потерпіла далі продовжила конфлікт та почала стягувати сина з його плечей. Тому з метою уникнення скандалу, він подзвонив своїй дружині та вказав, що забирає сина до себе додому, щоб заспокоїти. Після цього він намагався сісти з дитиною у таксі, проте потерпіла його відштовхнула та спробувала забрати дитину, чим не дозволила сісти у транспорт. Тому він з матір»ю пройшов до зупинки маршрутних транспортних засобів, де сів у автобус та поїхав до себе додому. Пояснив, що не мав наміру викрадати дитину, скільки 10.12.2010 р. органом опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації був прийнятий висновок про визначення місця проживання його малолітніх дітей разом з ним. При цьому зазначив, що тілесні ушкодження потерпілій нанести не міг, оскільки у нього на плечах сидів син, а в руках був пакет з продуктами. Потерпіла [PERSON]. дала покази про те, що вона проживає разом з донькою [PERSON] та молодшим онуком [PERSON] 19.01.2011 р. вона на прохання доньки вийшла разом з внуком погуляти, щоб надати можливість йому поспілкуватись з батьком. Колишній зять прийшов на цю зустріч разом з своєю мамою, яка тримала у руках металевий предмет, загорнутий у газету. Під час прогулянки підсудний направився в сторону зупинки «Роддом»на вул. Дж. Вашингтона у м. Львові, де підійшов до таксі марки «Волга»чорного кольору та намагався з дитиною у нього сісти. У відповідь вона почала кричати та відбирати онука, а підсудний разом з матір»ю почали наносити їй удари згаданим металевим предметом по голові, руках та спині. При цьому, [PERSON] тримав однією рукою сина, який був на його плечах, а іншою рукою наносив побої. Водій таксі побачивши такий розвиток подій, поїхав. А підсудний з матір»ю та її онуком розбіглись у різні сторони. У цей самий день о 20 год. у підсудного по місцю його проживання також виник конфлікт з її донькою [PERSON], яка намагалась забрати сина [PERSON] додому. У зв»язку з поганим самопочуттям вона звернулась по медичну допомогу та до працівників правоохоронних органів. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні покази про те, що 20.01.2011 р. під час перебування у потерпілої в гостях дізнались від неї про її побиття колишнім зятем. При цьому, вона вказала, що удари підсудний наносив їй металевою арматурою по голові та руках. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні показала, що потерпіла є її сусідкою. О 17 год. 19.01.2011 р. вона вийшла на вулицю, щоб погодувати курей, де побачила підсудного з його мамою, яка тримала предмет загорнутий у газету. Через деякий час почула шум та підійшовши ближче, на відстані 20-30 м, побачила біля таксі бійку між потерпілою, підсудним та його мамою, було важко розібрати, що сталося, хто кому і яким чином наносив удари вказати не може. На наступний день [PERSON] повідомила, що її побив зять. Допитана в засіданні свідок [PERSON] показала суду, що 19.01.2011 під час її перебування на роботі зателефонував підсудний, який є її колишнім чоловіком, та сказав, що він забирає сина до себе додому. При цьому, він нецензурно виражався, а її мати кричала в трубку, що дитину викрадають. У зв»язку з чим після закінчення робочого дня вона поїхала до підсудного, де намагалась забрати сина. У процесі конфлікту підсудний спричинив їй тілесні ушкодження. Зазначила, що зі слів матері їй відомо, що підсудний з колишньою свекрухою з метою викрадення дитини нанесли їй тілесні ушкодження. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надали показання про те, що 19.01.2011 р. вона з сином [PERSON] близько 18.00 год. прийшли до внука, що проживає у потерпілої. Вони разом з нею пішли гуляти, онук у той час сидів у підсудного на плечах. По дорозі потерпіла почала їх ображати та нецензурно лаятись. У відповідь на це онук плакав. Щоб заспокоїти його, підсудний намагався сісти у таксі. Проте потерпіла перешкоджала цьому, вибила з рук [PERSON] на землю пакет та намагалась забрати дитину. Зазначила, що при цьому потерпілу ніхто не бив, у руках жодного металевого предмета у них не було, а лише один пакет з подарунками тримала вона, інший пакет з продуктами, які вони разом придбали в магазині перед конфліктом, був в руках підсудного. Весь цей час дитина сиділа на плечах у [PERSON] З метою завершення конфлікту вони разом з сином та онуком сіли у маршрутне таксі та поїхали додому. Ввечері до них прийшла колишня невістка та вчинила скандал, в реагування вони викликали працівників міліції. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази про те, що 19.01.2011 р. близько 17.00 год. він перебував у своїй машині-таксі марки «Волга» чорного кольору на вул. Дж. Вашингтона у м. Львові. До нього підійшов, як йому зараз відомо, підсудний з дитиною на руках та намагався сісти в його автомобіль. У цей час підбігла жінка, закрила двері та намагалась перешкодити йому в цьому. При тому, жодної бійки він не бачив, про що вони розмовляли не слухав. Оскільки підійшла його черга, він від»їхав від учасників події на декілька метрів. А підсудний з дитиною пішов на стоянку маршрутних транспортних засобів. Також свідок в судовому засіданні вказав на [PERSON] (колишню дружину підсудного) як на особу, яка через декілька днів разом з невідомим чоловіком підходили до нього на місце стоянки таксі, де він завжди працює, та погрожували йому втратою роботи, у випадку дачі ним правдивих свідчень у суді. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 133 від 19.01.2011 р. у [PERSON] виявлено синці на голові, на правій руці, садна на шиї, на спині, на руках, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 19.01.2011 р. та відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.5). Як вбачається з довідки від 19.01.2011 р., зафіксовано повідомлення з ТП-3 лікаря Рабчевського В.В. про те, що за меддопомогою звернулась потерпіла, яка отримала тілесні ушкодження 19.01.2011 р. діагноз: забій м/тканин лобної ділянки зліва (а.с.4). Відповідно до оглянутих та оголошених в судовому засіданні матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи № 420 від 24.01.2011 року, 24.01.2011 року до Сихівського РВ ЛМУ ГУМУСУ у Львівській області надійшла заява потерпілої [PERSON] про те,що 19.01.2011 р. о 18 год. на вул. Батальна у м. Львові навпроти роддому її сваха [PERSON] безпричинно спричинила їй тілесні ушкодження. Постановою ДІМ Личаківського РВ від 26.01.2011 р. відмовлено в порушенні кримінальної справи, оскільки в діях [PERSON] не виявлено ознак злочину, передбаченого ст. ст. 122, 296 КК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про невинуватість підсудного у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст. 125 ч.1 КК України. Так, оцінюючи покази підсудного надані правоохоронним органам і в судовому засіданні, які є аналогічними за змістом, та свідків [PERSON], [PERSON] -очевидців подій, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об'єктивному зв'язку з матеріалами кримінальної справи, стверджуються іншими об'єктивними доказами. Як встановлено в судовому засіданні, ніхто із допитаних свідків -очевидців подій не підтвердив факту нанесення підсудним 19.01.2011 року тілесних ушкоджень потерпілій. Дані свідки стверджували, що конфлікт між сторонами спровокувала потерпіла. Інші свідки вказують, що про побиття [PERSON] їм відомо лише з її слів. Потерпіла з заявою до правохоронних органів про вчинення щодо неї протиправних дій зверталась лише відносно свідка [PERSON], про підсудного і нанесення ним їй тілесних ушкоджень не вказувала. В своїх поясненнях даних працівникам міліції [PERSON] детально описала події 19.01.2011 року, в яких не згадувала, що підсудний наносив їй тілесні ушкодження. При цьому, в судовому засіданні потерпіла змінила свої покази, вказуючи на злочинні дії [PERSON] Суд критично оцінює покази потерпілої та вбачає в діях [PERSON] упереджене ставлення до підсудного, що пов'язане з їх цивільно-правовими відносинами пов'язаними з визначенням місця проживання малолітніх онуків потерпілої, а тому не надає віри таким показанням. Також суд звертає увагу, що при наявності у [PERSON] висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації від 10.12.10р. (а.с.20), яким рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком, в останнього не було мети та підстав для викрадення дитини, а відповідно провокування скандалу. Окрім цього, заслуговують на увагу покази свідка [PERSON] про підтвердження ним факту погроз зі сторони колишньої дружини підсудного -[PERSON] та невідомого чоловіка з приводу надання свідчень в суді. Суд розцінює поведінку сім»ї потерпілої як таку, що спрямована на погіршення репутації підсудного з метою вирішення цивільно-правових відносин на їх користь. Відтак, в судовому засіданні не здобуто доказів, які б свідчили, що [PERSON] заподіяв умисне легке тілесне ушкодження [PERSON] Таким чином, в його діях відсутній склад злочину передбачений ст. 125 ч.1 КК України і з цієї підстави його слід виправдати.

Резолютивна частина:
Підсудного [PERSON] визнати невинуватим у пред'явленому обвинуваченні та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст. 125 ч.1 КК України. На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова. Суддя: Леньо С. І.

Результат: closed