Вид судочинства: commercial
Суддя: Костюк Софія Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
позивач Житлово-комунальне об`єднання Нововолинської міської ради звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Мірмекс про стягнення 23901,01 грн, з них 22277,02 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди № 123 від 27.12.2019, 769,74 грн пені, 185,94 грн відсотків річних, 668,31 грн штрафу. При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що між сторонами по справі 27.12.2019 було укладено договір оренди майна комунальної власності територіальної громади м.Нововолинська, за умовами якого орендарю передано в оренду нежитлове приміщення площею 59,2 кв.м. за адресою м.Нововолинськ, вул.Святого Володимира,3, що перебуває на балансі ЖКО; факт передачі підтверджено актом приймання-передачі майна від 27.12.2020; згідно із п. 3.1 розмір орендної плати становить 4572,19 грн без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2019, який коригується з врахуванням індексу інфляції та перераховується щомісячно не пізніше 5-го числа наступного місяця (п.3.6); в зв`язку з несвоєчасною оплатою орендної плати виникла заборгованість з квітня по липень 2020 в сумі 22277,02 грн, яка підтверджена актом звірки взаєморозрахунків; на суму боргу згідно п.3.7 нараховано пеню, згідно п. 3.8 - штраф та на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 3 % річних; згідно заявленої вимоги просить також стягнути витрати по судовому збору в сумі 2102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3150,00 грн. Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.11.2020, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив. Ухвалою суду від 03.11.2020 відкладено підготовче засідання на 01.12.2020. Відповідач 05.11.2020 подав відзив на позов, в якому вимогу позивача заперечує, вказуючи, що згадуване в позові приміщення безперервно орендував з 01.06.2003 по 31.07.2020; в період з 02.09.2004 по 30.12.2006 провів невід`ємні поліпшення орендованого майна згідно експертної оцінки на суму 101397,00 грн, яка значно перевищує заборгованість по орендній платі; з 19.03.2020 в зв`язку з поширенням коронавірусу COVID-19 фактично припинив використання орендованого майна, запровадивши дистанційну роботу працівників; вказує, що оскільки встановлення карантину не залежить від відповідача, 18.05.2020 звернувся до позивача про звільнення від сплати \~орендної плати на період карантину, з врахуванням зазначеного у відзиві просить в позові відмовити. Позивач 16.11.2020 подав відповідь на відзив відповідача, де вказує, що предметом спору у справі є стягнення заборгованості по орендній платі, тому доводи відповідача в частині проведення невідокремлених поліпшень орендованого майна не стосуються предмету спору; для застосування ч.6 ст. 762 ЦК України та звільнення Орендаря від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає, це такі обставини за яких майно не використовувалося або не може бути використаним наймачем і він не відповідає за ці обставини; доступ до орендованого приміщення був відкритий, а переведення працівників на дистанційну роботу є правом відповідача, тобто в період карантину відповідач використовував орендоване приміщення; Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» законодавець передбачив можливість звільнення від сплати орендної плати наймачем, але не обов`язок Орендодавця відмовитись від неї, питання звільнення орендарів від сплати орендної плати розглядалось на сесії Нововолинської міської ради, однак орендарі не були звільнені від сплати; також зазначає, що зміненою нормою Закону № 540-ІХ передбачалось, що дана норма не поширюється на договори найму майна, що належить територіальній громаді; також наголошує, що відповідач порушив умови договору, а саме п. 10.3, повідомив про його припинення з 31.07.2020 лише в серпні 2020; з врахуванням зазначеного у відповіді на відзив просить позов задоволити. Ухвалою суду від 01.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 10.01.2020 та відкладено підготовче засідання на 22.12.2020. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою суду від 22.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.01.2021. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 08.01.2021 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю подав додаткові заперечення на позов, в яких не погоджується з сумою боргу, вказуючи про безпідставне включення до суми заборгованості по орендній платі плату за користування місцями загального користування площею 5 кв.м. в загальній в сумі 548,45 грн та просить залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виконавчий комітет Нововолинської міської ради. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дане клопотання суд відхиляє, як необґрунтоване, оскільки правові підстави для залучення 3-ю особою виконавчого комітету Нововолинської міської ради відсутні; клопотання подано після закриття підготовчого провадження; спір у справі виник між Орендодавцем (ЖКО Нововолинської міської ради) та Орендарем (ТзОВ «Мірмекс») внаслідок неналежного виконання договору оренди, тому рішення у справі не впливає на права та обов`язки виконавчого комітету Нововолинської міської ради. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 11.01.2021 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву про відкладення розгляду справи по суті в зв`язку з запровадженням додаткових заходів введення карантину в Україна на період з 08.01.2021 та розміщенням на веб-сайті Нововолинської міської ради проекту рішення щодо звільнення відповідача від орендної плати на період карантину, дане клопотання суд відхиляє, оскільки звернення орендарів щодо звільнення від орендної плати розглядалось на сесії Нововолинської міської ради, де було прийнято рішення про відмову, доданий до клопотання проект рішення на звернення орендарів від 26.11.2020. Щодо клопотання в частині відкладення розгляду справи, то відповідач неодноразово подавав зазначені клопотання, строк розгляду справи по суті передбачений нормами ГПК України становить 30 днів, а тому підстав для відкладення немає. Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. 27.12.2019 між ЖКО Нововолинської міської ради (Орендодавець) та ТзОВ «Мірмекс» (Орендар) укладено договір № 123 оренди майна комунальної власності територіальної громади м.Нововолинська, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення площею 59,2 кв.м. розміщене за адресою: м.Нововолинськ, вул.Святого Володимира,3 на ІІІ поверсі, що перебуває на балансі ЖКО (а.с.18-20). По п.3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за комунальне майно територіальної громади м.Нововолинська і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2019 року 4572,19 грн; по п. 3.3 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування \~розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Згідно п. 3.6 орендна плата за поточний місяць перераховується Орендодавцем щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця. Пунктом 3.7 договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Відповідно до п. 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості. По п. 10.1 договір укладено строком на 2 роки 11 місяців та діє з 01.01.2020 по 30.11.2022, включно. Підстави дострокового припинення договору визначено п. 10.5, в тому числі за взаємною згодою сторін або за рішенням суду. В розділі 12 договору вказано, що додатки до договору є невід`ємною складовою частиною, а саме розрахунок орендної плати, звіт про оцінку майна, що передається, акт приймання-передавання орендованого майна. Згідно розрахунку орендної плати (додаток до договору оренди № 123 від 27.12.2019), розмір місячної орендної плати становить 5486,63 грн з ПДВ, куди входить плата за місця загального користування в сумі 64,72 грн, даний розрахунок (додаток) підписано Орендодавцем та Орендарем (а.с.21). По акту приймання-передавання орендоване майно передано Орендарю (а.с.21). Згідно акту звірки взаємних розрахунків за 7 місяців 2020 року заборгованість по орендній платі станом на 31.07.2020 становить 22277,02 грн, акт підписано та скріплено печатками ЖКО та ТзОВ «Мірмекс» (а.с.22). Згідно акту звірки заборгованість за спожиту Орендарем електроенергію станом на 31.07.2020 відсутня (а.с.24 зворотня сторона). Листом від 31.07.2020 вих.№ 31/07 ТзОВ «Мірмекс» повідомило ЖКО про припинення з 31.07.2020 оренди приміщення по договору № 123 від 27.12.2019. Предметом спору у справі є стягнення з відповідача 23901,01 грн, \~з них 22277,02 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди № 123 від 27.12.2019, 769,74 грн пені, 185,94 грн відсотків річних, 668,31 грн штрафу. Нормативно-правові акти використані при вирішенні спору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору ,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частина 1 ст. 19 цього закону передбачає, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Сторони в договорі оренди та додатках до нього передбачили розмір орендної плати та порядок її оплати, а тому суд вважає, що матеріалами справи підтверджена заборгованість по орендній платі в сумі 22277,02 грн, відтак вимога про її стягнення підставна та підлягає задоволенню. Доводи відповідача про безпідставне включення до суми заборгованості плати за користування місцями загального користування на думку суду є необґрунтованими, оскільки дана плата визначена в розрахунку орендної плати, який є невід`ємною і складовою частиною договору оренди № 123 від 27.12.2019, розрахунок підписаний Орендарем та Орендодавцем, скріплений їх печатками і саме сума визначена у розрахунку сплачувалась Орендарем до квітня 2020 року. Доводи відповідача про звільнення його від сплати орендної плати на підставі Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», не беруться судом до уваги. Як слідує з п. 14 даного \~закону з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу". Тобто, законодавець передбачив лише можливість звільнення від сплати орендної плати наймачем, але не обов`язок Орендодавця відмовитись в цей період від орендної плати. Питання звільнення орендарів від сплати орендної плати розглядалось на сесії Нововолинської міської ради, проте орендарі комунального майна не були звільнені від такої сплати. Крім того, згідно змін до Закону України № 540-ІХ передбачено, що ця норма не поширюється на договори найму майна, яке належить територіальній громаді. Водночас, як стверджує відповідач у відзиві на позов з введенням карантину на території України з 19.03.2020 на товаристві було запроваджено дистанційну роботу працівників, чим не спростовано факт використання \~орендованого майна Орендарем. Крім того з акту звірки розрахунків за 7 місяців 2020 року вбачається факт використання відповідачем в орендованому приміщенні електроенергії та її оплату, чим також підтверджено використання орендованого приміщення в карантинний період. Щодо доводів відповідача про невідокремлювані поліпшення орендованого майна, то спір у справі випливає з договору оренди № 123 від 27.12.2019, поліпшення майна, як зазначає сам Орендар, проводилось у 2004-2006 роках, що не стосується правовідносин сторін по договору. Розглядаючи вимогу про стягнення пені, штрафу, відсотків річних, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на \~користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється \~від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. За частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача у позовній заяві вбачається, що нарахування пені та 3 % річних проведено з врахуванням прострочення строків оплати визначених п.3.6 договору, штраф в розмірі 3 % від суми заборгованості нараховано згідно п. 3.8 договору оренди, а тому вимога в частині стягнення пені, штрафу та відсотків річних обґрунтована та підлягає задоволенню. В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України\~ \~\~\~\~розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві позивач вказує витрати на правову допомогу у розмірі 3150,00 грн, які просить стягнути з відповідача. Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України\~ \~\~\~\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ \~ст. 126 Господарського процесуального кодексу України\~ \~\~\~\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі\~ \~ст. 26 Закону\~ \~\~\~\~\~\~\~України\~ \~\~\~\~"Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~ \~\~\~\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Матеріалами справи встановлено, що 22.09.2020 між позивачем (клієнт) та адвокатом Якименко З. С. був укладений договір про надання правової допомоги № 26/20, за умовами якого (п. 1.1), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених чим договором. За змістом 126\~ \~ГПК України\~ \~можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст.\~ \~\~\~\~1\~ \~та ч. 1 ст.\~ \~6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129\~ \~ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає за необхідне зазначити. Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які\~ \~\~\~\~підлягають розподілу між сторонами. До матеріалів справи позивачем було долучено: договір № 26/20 від 22.09.2020, додаток № 1 до договору, акти виконаних робіт від 01.10.2020 та 16.11.2020, виписку за рахунками від 01.10.2020 та платіжне доручення № 291 від 07.12.2020. \~\~ У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1283/17. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102,00 грн в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов задоволити. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мірмекс (вул.Грушевського, буд.1, смт.Іваничі, Іваничівський район, Волинська область, код ЄДРПОУ 20145947) в користь Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради (бульвар Шевченка,7, м.Нововолинськ, Волинська область, 45400, код ЄДРПОУ 30659536) 23901,01 грн, з них 22277,02 грн заборгованості по орендній платі, 769,74 грн пені, 185,94 грн 3% річних, 668,31 грн штрафу, а також 2102,00 грн витрат по судовому збору та 3150,00 грн витрат на послуги адвоката. \~\~ 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Дата складення повного судового рішення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 13.01.2021. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суддя\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~С. В. Костюк

Результат: granted