Вид судочинства: administrative
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" (далі по тексту - позивач або ДП "ЦКБ "Ізумруд") звернулось до суду з адміністративним позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про зобов'язання скасувати арешт нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 28.04.2018 р. отримав постанову про арешт майна боржника, винесену 11.04.2018р. старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №44977979 про стягнення з ДП "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб. Вказаною постановою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки майно позивача на момент винесення оскаржуваної постанови входило до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Відповідно до Закону України "Про управління об'єктами державної власності", нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації. не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. На думку позивача, відповідачем вчинено дії, наслідком яких може бути протиправне відчуження об'єкта права державної власності. На підставі вказаного просить зобов'язати старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області скасувати арешт нерухомого майна, накладений при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №44977979 про стягнення з ДП "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач недоліки усунув. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року у справі відкрито спрощене провадження. 14 грудня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження № 44977979 до складу якого входять 89 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат, пов’язаних з трудовими відносинами на загальну суму 2 868 241,86 грн. з Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" ЄДРПОУ 14309617 р. 11.04.2018 на підставі Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника, або надходять до неї. Відповідач вказав, що у матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні будь-які документи про підтвердження, що майно, яке належить підприємству не підлягає приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. На підставі вказаного просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 02 січня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги просив задовольнити. 02 січня 2018 року від представника позивача та представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Пунктом 10 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: на примусовому виконанні у Корабельному районному відділі державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 44977979 про стягнення з ДП "ЦКБ "Ізумруд" заробітної плати та інших виплат, пов'язаних з трудовими правовідносинами на користь стягувачів заборгованості (з врахуванням виконавчого збору та інших платежів) у сумі 3 930 041, 01 грн. на користь держави та фізичних осіб. Як встановлено в ході розгляду справи, перше виконавче провадження у вказаному зведеному виконавчому провадженні відкрито 18.11.2014 р. 10 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції складено акти, якими зафіксовано, що перевіркою майнового стану боржника за допомогою загальнодоступної інформаційної бази даних НКЦПФР (національної комісії цінних паперів та фондового ринку), за допомогою Реєстру суден малого флоту, за допомогою Реєстру цивільних повітряних суден на офіційному порталі Державної авіаційної служби України встановлено відсутність майна, належного ДП "ЦКБ "Ізумруд". 11 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції прийнято постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника, або надходять до неї, якою постановлено накласти арешт на кошти, що містяться (перебувають) у касі боржника або надходять до неї та належать боржнику. Крім того, 11 квітня 2018 року старшим державним виконавцем відповідача по ВП № 44977979 прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (у редакції, чинній на момент відкриття первинних ВП) (далі по тексту - Закон №606-ХІV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Таке саме трактування сутності виконавчого провадження міститься у ст.1 діючого Закону №1404. Частиною 2 статті 25 Закону України № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону України № 606-ХІV). Частинами 1, 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон України № 1404-VIII) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об’єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Відповідно до ч. 1, 5, 6 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов’язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно. У разі якщо на зазначене у частині п’ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер’єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об’єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві. Згідно ч. 1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. При цьому, суд звертає увагу, що статтею 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" №185-V встановлює обмеження щодо розпорядження об'єктами державної власності. Відповідно до ч.9 ст.11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V, нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Зазначені обмеження не поширюються на рішення органів управління господарських товариств, Фонду державного майна України або уповноважених органів управління про передачу об’єктів соціальної сфери, гуртожитків та об’єктів незавершеного капітального будівництва у комунальну власність (крім об’єктів соціальної сфери, гуртожитків та об’єктів незавершеного будівництва, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України) та на відчуження шляхом приватизації, а також на рішення державних підприємств, установ і організацій, господарських товариств, у статутному капіталі яких 100 відсотків акцій (часток) належать державі, про відчуження житла працівникам таких підприємств, установ, організацій та господарських товариств шляхом продажу, що здійснюється на виконання умов укладених колективних договорів без застосування конкурентних засад. Таким чином, Законом України "Про управління об'єктами державної власності" стосовно нерухомого майна об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Суд звертає увагу, що ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. При цьому, в матеріалах справи наявний Статут позивача, яким встановлено, що ДП "ЦКБ "Ізумруд", затвердженого наказом Державного концерну "Укроборонпром" від 01.10.2012 р. № 176 (нова редакція), пунктом 1.1 якого встановлено, що державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та передане в управління Державного концерну "Укроборонпром". Відповідно до п. 4.1 Статуту визначено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Також суд зазначає, що Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999 № 847-XIV затверджено перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, згідно з додатком 2. Не підлягають приватизації запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, а також підприємства, установи і організації та інші об'єкти, що входять до системи державного резерву. Згідно додатку 1 до Закону України № 847-XIV, встановлено перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, до яких відноситься, зокрема, Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" (325019, м. Херсон, Карантинний острів). Зважаючи на вказане, суд робить висновок щодо протиправності прийняття оскаржуваної постанови про накладення арешту на майно позивача. Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві просив зобов’язати старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області скасувати арешт нерухомого майна, накладений при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №44977979 про стягнення з ДП "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо накладення арешту на майно боржника; визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника по ВП № 44977979 від 11.04.2018 р. Щодо посилання відповідача на обставини, які викладено у відзиві на позов, суд зазначає, що не погоджується з ними, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку суду, відповідач не надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій. У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" (73000, м. Херсон, Карантинний острів, 1, код ЄДРПОУ 14309617) до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7, код ЄДРПОУ 34906677) про зобов'язання скасувати арешт нерухомого майна - задовольнити в повному обсязі. Визнати протиправними дії Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо накладення арешту на майно державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд". Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника по ВП № 44977979 від 11.04.2018 р. Стягнути на користь державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" (73000, м. Херсон, Карантинний острів, 1, код ЄДРПОУ 14309617) судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7, код ЄДРПОУ 34906677) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Результат: granted