Вид судочинства: criminal
Суддя: Кожевник О. А.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] , обізнаний про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжено і діє по теперішній час, 15 липня 2025 року о 16 години 22 хвилин, тобто в період дії воєнного стану, перебуваючи на залізничному вокзалі м. Дніпро, Дніпропетровської області сів у вагон номер 5 електропоїзду № 6035 сполученням Дніпро-П`ятихатки з метою поїздки у м. Верхівцеве, Верхівцевської ТГ, Кам`янського району, Дніпропетровської області. О 17 години 58 хвилин 15 липня 2025 року [PERSON] , слідуючи у вказаному вагоні до ст. Верхівцеве, Кам`янського району, між зупинками платформа 125 км та платформа 119 км, побачив, що пасажир, який сидить навпроти нього, а саме потерпілий [PERSON] спить, а поруч із ним перебуває його мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 13 Pro». Після чого, у вказаний день та час, [PERSON] в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що потерпілий [PERSON] спить та не спостерігає за його діями, визначив вказаний мобільний телефон об`єктом свого злочинним посяганням та о 17 годині 58 хвилини 15 липня 2025 року, в момент зупинки даного електропоїзда на пл. 119 км, яка розташована в межах м. Верхівцеве, Кам`янського району, Дніпропетровської області, реалізуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисливим мотивом, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, взяв вказаний вище мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi Note 13 Pro 8/256 Gb Forest Green" темно-зеленого кольору, вартістю 7889,70 гривень у чохлі чорного кольору вартістю 135,15 гривень із сім картою оператора «Водафон» вартістю 270 гривень, належний [PERSON] , після чого разом з викраденим телефоном вийшов з електропоїзда на платформі 119 км, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 2109/25 від 04.08.2025, [PERSON] спричинив [PERSON] матеріальний збиток на загальну суму 8294 грн. 85 коп. у цінах, діючих на момент скоєння злочину. Потерпілий [PERSON] та його законний представник [PERSON] про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, просив призначити покарання на розсуд суду. З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження дійшов висновку про розгляд кримінального провадження у його відсутність. У судовому засіданні обвинувачений [PERSON] повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що 15.07.2025 їхав на електротязі, сидів біля вікна, напроти нього теж біля вікна сидів хлопець, який міцно спав. Під сидінням у хлопця лежав мобільний телефон з розбитим склом. Коли він виходив на своїй зупинці, взяв телефон з собою. Телефон був заблокований, в ньому не було картки. Він здав телефон в ремонт, після чого подарував дружині як подарунок. Перед тим як взяти телефон, хлопця він не будив, не повідомляв його про те, що телефон лежить під лавочкою. До відділення поліції з приводу знайденого телефону не звертався. У потерпілого пробачення не просив. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, який критично ставиться до скоєного, тому просить суд визнати [PERSON] винуватим та призначити покарання, з урахуванням відсутності обставин які як пом`якшують, так і обтяжують відповідальність обвинуваченого, його ставлення до скоєного, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України та вирішити питання щодо речових доказів. Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Обставини, які пом`якшують покарання [PERSON] відповідно до положень ст. 66 КК України та які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено. Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів». Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. За таких обставин, судом враховано, що [PERSON] критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, корисний мотив скоєного злочину, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом, висловив жаль з приводу вчиненого та зазначив, що більше так вчиняти не буде. За таких підстав, суд вважав можливим застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання. Призначення [PERSON] саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів. Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. Запобіжний захід у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки. Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на [PERSON] такі обов`язки: -періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Початок іспитового строку рахувати з моменти проголошення вироку. Речовий доказ мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi Note 13 Pro 8/256 Gb Forest Green" темно-зеленого кольору у чохлі чорного кольору із сім картою оператора «Водафон» переданий під розписку законному представнику [PERSON] - залишити власнику потерпілому [PERSON] за належністю. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Суддя: [PERSON]

Результат: guilty