Вид судочинства: commercial
Суддя: Рудовська Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02

Обставини справи:
09.01.2009 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладений Договір № 5 (далі - Договір) за умов п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання виконувати роботи щодо ремонту та відновлення приміщень установи, а замовник зобовязується приймати виконані належним чином роботи та оплачувати їх вартість відповідно до умов цього Договору. Конкретний перелік робіт встановлюється сторонами додатково, місце проведення робіт за адресою замовника, а також їх вартість встановлюється сторонами шляхом підписання додаткових документів до цього Договору, які є його невідємною частиною (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 3.4. Договору замовник здійснює оплату виконаних робіт у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця згідно наданих рахунків. Згідно п. 4.1. Договору факт належного надання робіт фіксується в акті приймання - передачі виконаних робіт, який складається, підписується виконавцем на підписується замовником. На підтвердження виставлення вимог відповідачеві, позивачем надано накладні, рахунки та акти приймання виконаних робіт, які долучені до матеріалів справи. Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворився борг за надані позивачем послуги у загальному розмірі 109 162,68 грн., що є причиною виникнення спору. При прийнятті рішення суд виходив з наступного. Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України). Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. За умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати строки позовної давності. Відповідно до абз.1,2 п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Відповідач зазначає, що вказаний у позові борг в розмірі 109 162,68 грн., був сформований у 2009- 2012 роки. Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 статті 261 Цивільного кодексу України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Позивач просить стягнути грошові кошти за період 2009 - 2012 роки. В той же час позивач звернувся із позовною заявою до суду 28.11.2017 р. Враховуючи, що строк, у межах якого Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 89)" могло звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплив, суд вважає за необхідне відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Резолютивна частина:
В задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача. Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Суддя [PERSON] Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 238 ГПК України "19 " січня 2018 р. Суддя [PERSON]

Результат: denied