Вид судочинства: commercial
Суддя: О.О. Кучерява
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
28 лютого 2013 року приватним підприємством «Агропром-Центр» (постачальник) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (покупець) укладений договір №СЗР-86-К (надалі по тексту - договір), за умовами якого постачальник зобов'язався поставляти покупцеві продукти сільськогосподарського та виробничо-технічного призначення (далі - товар), а покупець - прийняти товар й оплатити його вартість (п.1.1. договору). Умовами договору сторони визначили предмет договору, суму договору, умови розрахунків, порядок прийняття продукції, відповідальність сторін та строк дії договору. Відповідно до пункту 1.2 договору найменування товару, його кількість, ціна й загальна вартість вказуються в специфікаціях, підписуються повноважними представниками сторін й є невід'ємною частиною даного договору. Згідно з пунктом 1.3. договору партією товару вважається загальна кількість товару в асортименті, зазначеному в накладній. Вартістю партії товару вважається загальна вартість товару в асортименті, зазначеному в накладній. Датою поставки партії товару вважаться дата, зазначена в накладній. Сумою договору вважається вартість всіх партій товару, зазначена у всіх специфікаціях. Згідно з пунктами 2.3., 2.4. договору, моментом передачі партії товару від постачальника покупцеві є момент підписання покупцем накладної, відповідно до якої зазначена партія товару передається покупцеві. У момент передачі партії товару у покупця виникає право власності на цю партію й до нього переходять ризики випадкової загибелі товару. Поставка товару повинна здійснюватись постачальником покупцеві в строки, зазначені у специфікації, що є невід'ємною частиною договору. Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено, що ціна партії товару й загальна його вартість вказується в специфікації. Строки оплати товару вказуються в специфікації. Покупець зобов'язаний оплатити постачальникові товару строки й у порядку, зазначеному у специфікації, а також здійснити перерахування ціни товару у порядку, передбаченому дійсним договором (специфікацією). Датою оплати партії товару вважається дата надходження коштів у повному обсязі, згідно специфікації, на рахунок постачальника. (пункт 3.3. договору). Якщо покупець прострочить оплату товарного кредиту або передплати, на прострочену суму заборгованості (передплату або товарний кредит) нараховуються проценти у розмірі 0,15%, а при простроченні більш ніж на десять днів на прострочену суму заборгованості нараховується процент у розмірі 0,5% за кожний день прострочення від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати (пункт 4.6. договору). У наявній в матеріалах справи Специфікації до договору міститься інформація про найменування, кількість товару з зазначенням його вартості та загальну вартість товару, яка підписана сторонами без заперечень та скріплена печатками підприємств (а.с.17). Так, відповідно до Специфікації до договору від 28 лютого 2013 року загальна вартість товару за договором становить 90465,84 грн., в тому числі ПДВ 20% - 15077,64 грн. Також сторонами договору у вказаній специфікації встановлені умови та строк оплати товару, а саме: передплата, 30% від загальної сплати строк сплати - 01.05.2013р., 70% від загальної сплати строк сплати - 15.10.2013р. Сторони домовились, що вартість товару в грошовому еквіваленті - іноземній валюті (долар США) на день складання цієї специфікації розраховується за таким курсом іноземної валюти: курс 1 UAN (гривні)/1USD - 8,144. На виконання умов договору, позивачем поставлений товар, що підтверджується видатковою накладною №220 від 30 квітня 2013 року на суму 90465,84 грн., яка підписана та скріплена печатками підприємств. Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Таким чином, в даному випадку, видаткові накладні є первинними обліковими документами в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткових накладних підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію. Позивачем до матеріалів справи були надані докази, що підтверджують часткову оплату відповідачем за отриманий товар та надані послуги згідно договору, а саме, банківська виписка на суму 50000,00 грн. (а.с.22). З урахуванням часткової сплати відповідачем за отриманий товар, сума заборгованості становить 40465,84 грн. Відповідач отримав товар, але у визначений у договорі строк за нього в повному обсязі не сплатив, своїх договірних зобов'язань перед позивачем не виконав, чим порушив умови договору. Під час розгляду справи, відповідач здійснив погашення суми основного боргу в розмірі 40465,84 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за 03.12.2013р., з призначенням платежу "за ЗЗР згідно рахунку №220 від 11.03.2013р., у т.ч. ПДВ 20% - 6744,31 грн." (а.с.43). Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідачем було здійснено погашення основного боргу в сумі 40465,84 грн., в підтвердження чого позивач надав суду належним чином засвідчену виписку з особового рахунку за 03.12.2013р. За таких обставин, згідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 40465,84 грн. підлягає припиненню за відсутністю предмету спору. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 14,41 грн., відсотків в сумі 293,14 грн. та курсової різниці вартості товару в сумі 293,14 грн. необхідно зазначити наступне. Відповідно до пункту 4.2. договору у випадку несвоєчасної оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу за весь період прострочення, а у разі прострочення понад двадцять днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі десяти відсотків від суми заборгованості. Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Перевіривши арифметичний розрахунок пені за період з 16 жовтня 2013 року по 23 жовтня 2013 року суд визнає його невірним, за розрахунком суду розмір пені більший, ніж визначений позивачем, але суд не виходить за межі позовних вимог, а тому, вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 14,41 грн. підлягають задоволенню за його розрахунком. Якщо покупець прострочить оплату товарного кредиту або передплати, на прострочену суму заборгованості (передплату або товарний кредит) нараховуються проценти у розмірі 0,15%, а при простроченні більш ніж на десять днів на прострочену суму заборгованості нараховується процент у розмірі 0,5% за кожний день прострочення від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати (пункт 4.6. договору). Так, позивачем, у порушення умов пункту 4.6 договору здійснений розрахунок 0,15% за кожний день прострочення оплати суми заборгованості, хоча виходячи зі змісту вказаного пункту за своєю правовою природою 0,15% є штрафом за прострочення сплати суми боргу. Також враховуючи те, що укладеним договором сторони вже передбачили нарахування пені в розмірі двох облікових ставок НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, перевіривши арифметичний розрахунок 0,15%, суд визнає його невірним. За розрахунком суду, проценти в розмірі 0,15% від несплаченої суми складають 60,70 грн. Відповідно до пункту 3.6 договору, ціна товару, зазначена в специфікації, визначається на дату її складання відповідно до курсу іноземної валюти, встановленому за домовленістю сторін. Товар оплачується покупцем за ціною встановленою у специфікації. Якщо товар оплачується покупцем не в день складення специфікації і курс іноземної валюти збільшився з порівнянням з курсом іноземної валюти, який зазначено в специфікації, то ціна товару підлягає перерахуванню відповідно до курсу іноземної валюти на день оплати товару. Якщо покупець прострочив оплату і курс відповідної іноземної валюти збільшувався протягом періоду прострочення, тоді покупець повинен перерахувати ціну товару за курсом іноземної валюти, що був найвищим протягом періоду прострочення. Курс іноземної валюти для здійснення оплати за товар визначається як безготівковий курс продажу відповідної іноземної валюти, встановлений ПАТ «Укрсоцбанк» (або ПАТ «Унікредит банк»), якщо з якихось причин безготівковий курс продажу іноземної валюти не був встановлений ПАТ «Укрсоцбанк» (або ПАТ «Унікредит банк»), тоді береться готівковий курс продажу іноземної валюти ПАТ «Укрсоцбанк» (або ПАТ «Унікредит банк»), якщо з якихось причин готівковий курс продажу іноземної валюти не був встановлений ПАТ «Укрсоцбанк» (або ПАТ «Унікредит банк»), тоді береться готівковий курс продажу відповідної іноземної валюти ПАТ «Промінвестбанк», якщо ж і цей курс не буде встановлений покупець повинен звернутися до постачальника за інструкціями щодо якого банківського курсу йому треба перерахувати ціну товару. Позивачем на підставі пункту 3.6 договору також заявлені вимоги про стягнення курсової різниці вартості товару в сумі 293,14 грн. Судом перевірено арифметичний розрахунок курсової різниці вартості товару, визнає його вірним, а вимоги про стягнення курсової різниці вартості товару в сумі 293,14 грн. такими, що підлягають задоволенню. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Пунктом 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Враховуючи вищевикладене, судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача користь позивача.

Резолютивна частина:
Припинити провадження по справі №905/7658/13 в частині вимог Приватного підприємства «Агропром-Центр» до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» про стягнення основного боргу в сумі 40465,84 грн. Позовні вимоги Приватного підприємства «Агропром-Центр» до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» про стягнення курсової різниці вартості товару в сумі 293,14 грн., неустойки в сумі 14,41 грн., відсотків в сумі 293,14 грн. задовольнити частково. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (85651, Донецька обл., с.Єлизаветівка, вул.Радянська, 39А, рахунок 26006010191869 у ПАТ «УкрСоцБанк», МФО 300023, ЄДРПОУ 30845071) на користь Приватного підприємства «Агропром-Центр» (85300, Донецька обл., м.Красноармійськ, вул.Горького, 51, рахунок 26006213753200 в АКІБ «Укрсіббанк» м.Харків, МФО 351005, ЄДРПОУ 30211319) курсову різницю вартості товару в сумі 293 (двісті дев'яносто три) грн., 14 коп., неустойку в сумі 14 (чотирнадцять) грн.,41коп., відсотки в сумі 60 (шістдесят) грн., 70 коп., Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (85651, Донецька обл., с.Єлизаветівка, вул.Радянська, 39А, рахунок 26006010191869 у ПАТ «УкрСоцБанк», МФО 300023, ЄДРПОУ 30845071) на користь Приватного підприємства «Агропром-Центр» (85300, Донецька обл., м.Красноармійськ, вул.Горького, 51, рахунок 26006213753200 в АКІБ «Укрсіббанк» м.Харків, МФО 351005, ЄДРПОУ 30211319) витрати зі сплати судового збору в сумі 1710 (одну тисячу сімсот десять) грн., 76 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. У судовому засіданні 08 січня 2014 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 13 січня 2014 року. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано. Суддя О.О. Кучерява

Результат: partial