Вид судочинства: civil
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Черкаська міська рада звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що Черкаська міська рада є власником земельної ділянки загальною площею 0,0720 га з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта №369653810 від 13 березня 2024 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Вінніченко Ж.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1186, набула права власності на приміщення з № 3-1 по № 3-7 загальною площею 103,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , які знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з моменту набуття у власність нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , які знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, за адресою: [ADDRESS] , фактично користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлювальних документів на право користування земельною ділянкою та не здійснює оплату за фактичне користування вказаною земельною ділянкою. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29 січня 2024 року та від 21 грудня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:06:027:0041 у 2024 році становить 296 688 гривень 30 копійок, у 2023 році - 282 293 гривні 20 копійок. З врахуванням вищезазначених коефіцієнтів індексації, нормативна оцінка за 2022 рік становить 245 472 гривні 35 копійок ( 282 293 гривні 20 копійок / 1,15), а за 2017 - 2021 роки, з урахуванням сталого коефіцієнту індексації , нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 223 156 гривень 68 копійок (245 472 гривні 35 копійок/1,1) Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 грудня 2023 року, земельна ділянка загальною площею 0,0205 га, з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, зареєстрована з цільовим призначенням: Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Рішенням Черкаської міської ради №2-1312 від 25.06.2015 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. Згідно Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси, затвердженого рішеннями Черкаської міської ради № 2-1312 від 25 червня 2015 року, № 2-2219 від 27 червня 2017 року та № 2-4690 від 27 червня 2019 року, розмір орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою становить 3% від нормативно-грошової оцінки. За час фактичного користування відповідачем земельною ділянкою без оформлення останнім правовстановлювальних документів за період з 02 квітня 2017 року по 13 березня 2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача становить 49 412 гривень 64 копійки. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі; заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо у судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.1.1 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21 вересня 201 року, укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1186, за цим договором продавець передав у власність покупцеві, нежитлові приміщення торгового комплексу, позначені на плані літ. А-1,а саме: приміщення з № 3-1 по № 3-7 , що знаходяться на [ADDRESS] , загальною площею 10,6 кв.м. Відповідно до п.1.1 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 21 вересня 201 року, приміщення розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 7110136700:06:027:0041. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0002728152023 від 19 грудня 2023 року та згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка загальною площею 0,0205 га з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, за адресою: [ADDRESS] , відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, форма власності - комунальна. Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта №369653810 від 13 березня 2024 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 20016 року № 1186, набула права власності на нежитлові приміщення торгового комплексу, а саме: приміщення з № 3-1 по № 3-7, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 10,6 кв.м. Відповідач з моменту набуття у власність нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , які знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, за адресою: [ADDRESS] , фактично користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлювальних документів на право користування земельною ділянкою та не здійснює оплату за фактичне користування вказаною земельною ділянкою. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Виходячи з викладеного, технічна документація з нормативно-грошової оцінки землі затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, та з вказаного закону не випливає обов`язку отримувати витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку землі щорічно, якщо не було розроблено відповідної нової технічної документації з нормативно-грошової оцінки землі, яка має затверджуватися відповідною сільською, селищною, міською радою. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі №922/2843/19 та в постанові від 09 лютого 2022 року у справі №910/8770/19. Рішенням Черкаської міської ради від 13 травня 2010 року №5-656 було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Черкаси. Черкаською міською радою не приймалося рішень про зміну показників грошової оцінки земель м. Черкаси протягом вказаного в позовній заяві періоду. Згідно з ст.289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Згідно повідомлення Держгеокадастру від 12 січня 2024 року «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік» вбачається, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2018-2020 рр. була сталою і застосовувалася із значенням 1.0, за 2021 рр. становить для земель несільськогосподарського призначення - 1,1, за 2022 рік - 1,15. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29 січня 2024 року та від 21 грудня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:06:027:0041 у 2024 році становить 296 688 гривень 30 копійок, у 2023 році - 282 293 гривні 20 копійок. З врахуванням вищезазначених коефіцієнтів індексації, нормативна оцінка за 2022 рік становить 245 472 гривні 35 копійок ( 282 293 гривні 20 копійок / 1,15), а за 2017 - 2021 роки, з урахуванням сталого коефіцієнту індексації , нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 223 156 гривень 68 копійок (245 472 гривні 35 копійок/1,1) Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 грудня 2023 року, земельна ділянка загальною площею 0,0205 га, з кадастровим номером: 7110136700:06:027:0041, зареєстрована з цільовим призначенням: Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Рішенням Черкаської міської ради №2-1312 від 25.06.2015 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. Згідно Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси, затвердженого рішеннями Черкаської міської ради № 2-1312 від 25 червня 2015 року, № 2-2219 від 27 червня 2017 року та № 2-4690 від 27 червня 2019 року, розмір орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою становить 3% від нормативно-грошової оцінки. Згідно наданого позивачем розрахунку, за час фактичного користування відповідачем земельною ділянкою без оформлення останнім правовстановлювальних документів за період з 02 квітня 2017 року по 13 березня 2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача становить 49 412 гривень 64 копійки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно матеріалів позовної заяви, відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиною формою здійснення відповідачем, як землекористувачем, плати за землю є орендна плата. Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.ст. 116, 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Згідно ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Виникнення права власності на нерухоме майно не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій воно розміщене. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, «Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла реально утримати за звичних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особи, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких утворених його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з визнанням права володіння земельною ділянкою, та відшкодування завданих збитків. Згідно пункту "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неотримання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом приписів ЦК України та ЗК України від заподіяння шкоди (збитків) є заходом відповідальність, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України ). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За громадян хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка заподіяла шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина другої статті 1166 ЦК України ). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що забезпечують у зв`язку з безпідставним виробництвом чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла рахунок у себе за іншу особу (потерпілого) без достатньої правової підстави (підставно набути майно), зобов`язана повернути його потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли основа, на яку воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання забезпечення за наявністю одночасно таких умов: набуття чи збереження майна окремою особою (набувачем) за рахунок іншого (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за іншу правову підставу або підставу, на яку майно набуло, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-3090цс15). У разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договору спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом за положенням глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі N 6-88цс13). За змістом приписів глави 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які забезпечуються із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом встановлення відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондиційних зобов`язань вина не має значення, поза місцем є факт неправомірного набуття (збереження) майна особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набути (збереже) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, після чого набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цієї майна. Судами першої й апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є власником вказаного у пункті 2 цієї нерухомої власності, яка розміщена на земельних ділянках, право користування якими прийнято рішенням подавача N 855 для Підприємства споживчої кооперації "Лозівська торговельно-виробнича міжрайбаза " у зв`язку з цим. язку з продажем нерухомого майна, зокрема, відповідачі. Законність рішення N 855 у частині припинення права постійного користування земельними ділянками оскаржувалося підприємством у судовому порядку, і, як установив суд першої інстанції, 19 червня 2014 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області прийняв постанову, що набрала законної сили 25 липня 2014 року, якою у задоволенні позовних вимог відмовив. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України . Так, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що переходить у користування, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина другої статті 120 ЗК України ). Набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України ). За змістом глави 15 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строків платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані оплачувати орендну плату (пункт "в" частині першої статті 96 ЗК України ). Право оренди земельної ділянки подається з моменту державної реєстрації цього права ( стаття 125 ЗК України ). За змістом приписів про надання права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для надання права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була віддана в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Протест, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України , не є правопорушенням наявним у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якому цей будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави подані до спільних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення розміщення власником об`єкта нерухомого майна майна права оренди земельної ділянки, на якій цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом умовними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе вартість, яка має бути сплачена за користування нею, зобов`язаний повернути ці вартості власника земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом) висновки сформульовані в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 922/207/15)». Враховуючи викладене, заборгованість відповідача за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 7110136700:06:027:0041, за період з 02 квітня 2017 року по 13 березня 2024 року становить 49 412 гривень 64 копійки. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №171 від 02 квітня 2024 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 3 028 гривень, який, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1212 Цивільного кодексу України, згідно ст.ст. 15, 93, 96, 120, 125, 152 Земельного кодексу України, ст. 289 Податкового кодексу України та

Резолютивна частина:
Позовні вимоги Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно утриманих коштів - задовольнити. Стягнути з [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UA608999980314000611000023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, код ЄДРПОУ 37930566, код бюджетної класифікації: 24062200) безпідставно утримані грошові кошти 49 412 (сорок дев`ять тисяч чотириста дванадцять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки та витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, а всього - 52 440 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки. Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Результат: granted