Вид судочинства: criminal
Суддя: Коптєв Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжено, у тому числі Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 06.02.2023, продовжено з 05-30 год. 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. 31 березня 2023 року у денний час, точний час в ході досудового слідства не встановлений, [PERSON] , діючи навмисно та протиправно, маючи умисел на крадіжку, через незачинені двері проник в складське приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , звідки таємно, повторно викрав 19,70 кг металобрухту міді у вигляді пошкодженого кабелю, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 5273,01 грн. У судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і дав показання щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення так, як це викладено вище. Потерпілий [PERSON] до суду не з`явився, просив розглянути кримінальне провадження без його участі. Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст.349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст.349 ч.3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченого [PERSON] і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються. Таким чином, оскільки [PERSON] таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно з проникненням у сховище, то такі дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України. При призначенні покарання обвинуваченому [PERSON] суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість. Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжкого злочину. Вивченням особи обвинуваченого [PERSON] встановлено, що останній неодноразово судимий за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення та знову вчинив кримінальне правопорушення, що загалом об`єктивно свідчить про стійку антисоціальну спрямованість та схильність до вчинення злочинів, як спосіб життя, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, є рецидив злочину. Згідно з ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення [PERSON] та запобігання вчиненню ним нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України при призначенні покарання судом не встановлено. За вироком Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2024 [PERSON] засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити [PERSON] остаточне покарання відповідно до положень, передбачених ч.4 ст.70 КК України. Цивільний позов у провадженні не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та покарання, призначеного за вироком Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2024 остаточно призначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо [PERSON] не обирати. Строк відбування [PERSON] покарання рахувати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2024. Речові докази, а саме: 19,70 кг металобрухту, які передані на зберігання потерпілому [PERSON] , залишити останньому. На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Суддя [PERSON]

Результат: guilty