Вид судочинства: criminal
Суддя: Замега І. І.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02

Обставини справи:
14 листопада 2013 року близько 15 години [PERSON] на автомобілі марки ВАЗ-2107 д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], приїхав у с. Гізівщина Любарського району де без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, незаконно здійснював операції з металобрухтом чорних та кольорових металів, які виразилися в купівлі від жителів с. Гізівщина Любарського району металобрухту чорних та кольорових металів за ціною 1 грн. 50 коп. за кілограм. Того ж дня близько 15 год. 40 хв. вище зазначений автомобіль був затриманий працівниками міліції в с. Гізівщина Любарського району. Під час огляду вказаного автомобіля, у багажному відділенні було виявлено металобрухт кольорових металів вагою 20 кг., у причепі було виявлено металобрухт чорних металів вагою 540 кг. В результаті вищевказаних дій [PERSON] діючи умисно, в порушення вимог ст.1,4,6 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року; п.26 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту чорних та кольорових металів, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва Міністерства промислової політики України від 23.10.2007 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2007 року № 1258/14525, що виразилося у відсутності державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії) одержання якого передбачено законодавством вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.213 КК України. 10 грудня 2013 року між прокурором прокуратури Любарського району, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, юристом 3-го класу Сиротенком О.В. та [PERSON] укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України. Згідно даної угоди прокурор Сиротенко О.В. та обвинувачений [PERSON] дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.213 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою погоджено покарання, яке повинний понести [PERSON] за ч.1 ст.213 КК України - у виді 100 (ста) годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.213 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Сиротенком О.В.. та обвинуваченим [PERSON] і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. Матеріальна шкода даним правопорушенням не завдана. Цивільний позов по справі не заявлено.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду від 10 грудня 2013 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Любарського району Сиротенком О.В. та обвинуваченим [PERSON] [PERSON] визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 100 (ста ) годин громадських робіт. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази по справі після набрання вироком суду законної сили: - Металобрухт чорних металів вагою 520 кг, та металобрухт кольорових металів вагою 20 кг., який знаходиться на зберіганні у Любарському РВ УМВС України в Житомирській області - конфіскувати в дохід держави. - Автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER], причіп д.н.з. [NUMBER], які належать на праві власності [PERSON] і на даний час зберігаються в останнього - повернути власнику [PERSON]. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Суддя (підпис) І. І. Замега

Результат: guilty