Вид судочинства: commercial
Суддя: Привалов А.І.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
16.08.2023 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія" (за договором - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС АВ-ТРАНС», яке 13.12.2024 змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРАЙВ СОЛЮШН», (за договором - постачальник) було укладено Договір поставки № 20231608, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця матеріали (далі за текстом - Товар), асортимент, кількість та вартість, умови та строки поставки і оплати якого визначатиметься відповідно до рахунків-фактури, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити Товар на умовах цього Договору. У розумінні даного Договору під терміном «Товар» розуміється: шлак (фракція 0-10, 0-20). У п. 6.3. Договору сторони узгодили, що оплата вартості партії поставленого товару здійснюється Покупцем в національній валюті України (гривнях) шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, товар може бути відправлений після надходження 100 % оплати на рахунок Постачальника. Оплата здійснюється на підставі відповідного рахунку Постачальника та оригіналу видаткової накладної на відповідну партію товару. Пунктом 6.6. Договору передбачено, що постачальник зобов`язується здійснювати реєстрацію податкових накладних та /або розрахунків коригувань кількісних і вартісних показників до податкової накладної, що надаються Покупцеві, в Єдиному державному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого чинним законодавством. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу для оплати наступні рахунки: № 34 від 10.08.2023 на суму 30 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 5 000,00 грн; № 48 від 16.08.2023 на суму 15 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 2 500,00 грн; № 60 від 29.08.2023 на суму 45 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 7 500,00 грн. Відповідно до платіжних інструкцій № 6486 від 21.08.2023 на суму 30 000,00 грн, №6626 від 24.08.2023 на суму 15 000,00 грн, № 6747 від 30.08.2023 на суму 45 000,00 грн, копії яких додані до позовної заяви, позивач повністю оплатив виставлені відповідачем рахунки. На виконання умов договору відповідач здійснив поставку оплаченого позивачем товару у повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними № 4 від 10.08.2023, № 5 від 16.08.2023, № 6 від 29.08.2023. Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань. Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Отже, в силу положень податкового законодавства у відповідача виник обов`язок зареєструвати податкові накладні у строк до 15 вересня 2023 року. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, податкові накладні на вищенаведені оплати товару, на загальну суму - 90 000 грн. 00, в тому числі ПДВ - 15 000 грн. 00 коп. складено та подано на реєстрацію, а саме: податкова накладна від 21.08.2023 № 41; податкова накладна від 24.08.2023 р. № 42; податкова накладна від 30.08.2023 № 43, проте реєстрація вищенаведених податкових накладних, відповідно до п.201.16 ст. 201 ПК України та Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 р. № 1165, була зупинена. Отже, як зазначає позивач, станом на дату подання даного позову, вищенаведені податкові накладні, на загальну суму 90 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 15 000,00 грн залишаються заблокованими, що дає підстави вважати, що відповідач не здійснював заходів щодо розблокування податкових накладних. Таким чином, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок не здійснення відповідачем заходів щодо розблокування реєстрації податкових накладних та, відповідно, порушення податкових і господарських зобов`язань, СТОВ «МРІЯ» позбавлено права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання, а отже, Товариству завдано збитків на суму 15 000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву не подав та позовні вимоги не оспорив. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Укладений між позивачем та відповідачем Договір поставки № 20231608 від 16.08.2023 є підставою для виникнення у його сторін цивільних зобов`язань згідно ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу. Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій № 6486 від 21.08.2023 на суму 30 000,00 грн, №6626 від 24.08.2023 на суму 15 000,00 грн, № 6747 від 30.08.2023 на суму 45 000,00 грн підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача коштів у загальній сумі 90 000,00 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 15 000,00 грн. Відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо здійснення реєстрації податкових накладних на вказані операції в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивача позбавлено права податкового кредиту на суму ПДВ у розмірі 15000,00 грн. У відповідності до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця. За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Згідно п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Так, в порушення ст. 201 Податкового кодексу України, відповідач не зареєстрував належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму 15000,00 грн. Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Водночас, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18). Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає. (пункт 14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17). Відсутність реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Реєстрі не дає покупцю можливості (права) включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ у розмірі 15 000,00 грн до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2023 у справі №904/72/22. Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36). У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274). За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРАЙВ СОЛЮШН" (пров. Павла Лі, буд. 3-А, м. Київ, 03195; код ЄДРПОУ 44722377) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (село Петрівка, Наталинська ТГ Красноградський район, Харківська область, 63340; код ЄДРПОУ 30378024) збитки у розмірі 15000,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. 3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду. Повний текст рішення складено та підписано: 05.01.2026. Суддя А.І. Привалов

Результат: granted