Вид судочинства: criminal
Суддя: Маргитич О. І.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Формулювання обвинувачення, встановленого органом досудового розслідування обставин, що не оспорюються учасниками кримінального провадження. [PERSON] 01 грудня 2024 року близько 17 години 30 хвилин, знаходячись у будинку [ADDRESS] на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, схопив її за волосся свою дружину [PERSON] та повалив на диван, почав наносити удари руками, ногами в область грудей. У результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції тіла грудини, який виник по ударному механізму спричинення тупим твердим предметом, чим могла бути рука або нога сторонньої людини та не є характерним для самоспричинення та за умов падіння з висоти власного зросту і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 01 грудня 2024 року. Вказані вище дії [PERSON] кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального правопорушення (проступку) у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Згідно поданої заяви від 02 січня 2025 року [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого йому проступку визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив викладені вище факти та обставини вчинення кримінального проступку. Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Відповідно до статті 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості. У свою чергу вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється у визначеному КПК України порядку і повинен відповідати загальним вимогам до вироку. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Слід зазначити, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи. Крім того, вина обвинуваченого доведена наданими суду письмовими доказами, а саме витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024078040000691 від 02 грудня 2024 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 грудня 2024 року, протоколом допиту потерпілої [PERSON] , протоколом допиту свідків [PERSON] , [PERSON] від 16 грудня 2024 року, висновком експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичних експертиз №290/2024 від 02 грудня 2024 року. Наданими суду доказами підтверджується, що 30 грудня 2024 року [PERSON] повідомлено про підозру, відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 30 грудня 2024 року, останній повністю визнав свою вину у вчиненому. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом. Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого підтверджується, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у центрі занятості не перебуває.Протягом року притягався до адміністративної відповідальності за статями 173-2, 178 Кодексу України про вчинення адміністративного правопорушення. Мотиви призначення покарання. Призначаючи покарання обвинуваченій суд керується статтями 65-67 КК України. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої згідно статті 67 КК України, судом не встановлено. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України, яке в силу статті 12 КК України є кримінальним проступком. В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що обвинувачений перебуває на обліку у наркологічному диспансері, характеризується за місцем проживання посередньо. Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, визнання вини, щире каяття, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим. При викладеному, з урахування всіх обставин справи, мотиву вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових проступків буде призначення покарання у виді штрафу. Відповідно до частини 1 статті 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від кримінального проступку, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки. Суд вважає, що такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку проходження програми для кривдників буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів й цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Процесуальні витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України. [PERSON] призначити за частиною 1 статті 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі пункту 5 частини 1 статті 91-1 КК України застосувати стосовно [PERSON] обмежувальний захід - пройти програму для кривдників протягом одного місяця. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження у порядку, передбаченому статтями 381,382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення надсилається обвинуваченому та прокурору. Головуюча [PERSON]

Результат: guilty