Вид судочинства: commercial
Суддя: Александрова Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
Між позивачем та відповідачем укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №279 від 01 січня 2006 року (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач - оплачувати вартість наданих позивачем послуг. Згідно з пунктом 8 договору відповідач зобов'язаний оплачувати послуги позивача не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивачем було виставлено відповідачу в період з листопада 2011 року по квітень 2013 року рахунки для оплати вартості теплової енергії №№0-126 за листопад 2011 року на суму 419 грн. 96 коп., за грудень 2011 року на суму 611 грн. 94 коп., за січень 2012 року на суму 479 грн. 95 коп., за лютий 2012 р. на суму 1079 грн. 89 коп., за березень 2012 р. на суму 875 грн. 92 коп., за квітень 2012 р. на суму 119 грн. 99 коп., за листопад 2012 року на суму 587 грн. 94 коп., за грудень 2012 року на суму 875 грн. 92 коп., за січень 2013 року на суму 743 грн. 92 коп., за лютий 2013 р. на суму 683 грн. 94 коп., за березень 2013 р. на суму 803 грн. 92 коп., за квітень 2013 р. на суму 119 грн. 99 коп. Таким чином, вартість послуг з постачання теплової енергії, що були надані відповідачу в період з листопада 2011 року по квітень 2013 року становить 7403,28 грн. Відповідачем вартість спожитої теплової енергії не оплачена, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 7403 грн. 28 коп. Заборгованість відповідача за спожиті у період з листопада 2011 р. по квітень 2013 р. послуги позивачем обчислена вірно, за тарифами встановленими постановою НКРРКП від 30.09.2011 р. №141. Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення 7403,28 грн. основного боргу є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання 250 грн. 66 коп. 3% річних. Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" (далі - Закон) установити, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. В даному випадку пунктом 12 договору сторонами було обумовлено, що за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати. На підставі вказаного пункту договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати вартості теплової енергії 695 грн. 33 коп. пені за період з 21 лютого 2013 року по 21 жовтня 2013 року в розмірі 0,1 відсотків від суми боргу. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії в розмірі 7403 грн. 28 коп., 250 грн. 66 коп. 3% річних та 695 грн. 33 коп. пені. Заперечення відповідача проти позовних судом не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступні обставини. Рішенням господарського суду Херсонської області від 10 серпня 2010 року у справі №14/101-10 відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ФОП [PERSON] до ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" про визнання недійсним договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №279 (юр) від 01.01.2006. В цій частині рішення залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2011 та постановою Вищого господарського суду від 10.08.2011. Слід зазначити, що вимоги про визнання вказаного договору недійсним були заявлені з тих же підстав, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти вимог у даній справі, а саме щодо непідписання відповідачем договору. Отже вказані відповідачем обставини вже були предметом дослідження у справі №14/101-10, і рішенням суду у даній справі встановлено, що договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №279 від 01.01.2006 підписаний саме відповідачем. А згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Щодо посилання відповідача на те, що господарським судом Херсонської області вже розглядалась справа №5024/930/2012 між тими ж сторонами, предметом спору якої було стягнення заборгованості за постачання теплової енергії у період з 01.11.2011 по 30.04.2012, і рішенням від 22.01.2013 в задоволенні позову відмовлено, суд зазначає наступне. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Підставою позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача, а не законодавчі чи інші нормативно-правові акти, на які він посилається. Проте, як слідує з рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2013 у справі №5024/930/2012, позовні вимоги ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" про стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості за спожиту у період з 01.11.2011 по 30.04.2012 теплову енергію заявлені з підстав невиконання відповідачем зобов'язань за договором №279(ТЕЦ) Д/у від 01.11.2006 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тоді як позовні вимоги у даній справі обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №279 (юр) від 01.01.2006, а отже заявлені з інших підстав. Враховуючи наведене, підстави для припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту у період з 01.11.2011 по 30.04.2012 теплову енергію відсутні. Згідно положень ч. 1 ст. 17 Закон України від 02.06.2005 № 2633-IV "Про теплопостачання" регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії належить до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, у сфері теплопостачання. Як вже зазначалось вище заборгованість відповідача за спожиті у період з листопада 2011 р. по квітень 2013 р. послуги позивачем обчислена вірно, за тарифами встановленими постановою НКРРКП від 30.09.2011 р. №141. Також суд зазначає, що приміщення відповідача знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 163/2. Вказаний будинок обслуговується Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Дніпро" та обладнаний теплолічильником. Кожного місяця ОСББ "Дніпро" надаються позивачу звіти про витрати теплоенергії і параметри теплоносія згідно показань теплолічильника (а.с. 25-30, 89-94). Розрахунок спожитої теплоенергії у будинку №163 по вул. Перекопській в м. Херсоні, в тому числі й відповідачем окремо, здійснювався виходячи з даних теплолічильника. У пункті 6 Договору сторонами встановлено обсяги споживання відповідачем теплової енергії. Так у січні обсяг споживання теполенергії відповідачем встановлений на рівні 0,9 Гкал, у лютому - 0,8 Гкал, у березні - 0,7 Гкал, у квітні - 0,3 Гкал, у жовтні - 0,3 Гкал, у листопаді - 0,6 Гкал, у грудні 0,8 Гкал. Проте, як вбачається з рахунків, які виписувались відповідачу для оплати вартості послуг з теплопостачання, позивачем здійснювався перерахунок вартості теплової енергії, що постачалась в цей період відповідачу згідно показів теплового лічильника. Отже, відхилення кількісних і якісних показників послуг нормативам врахована позивачем під час визначення їх вартості. Щодо визначення опалювальної площі, яка використовується позивачем під час здійснення розрахунку вартості спожитої відповідачем теплової енергії, то її встановлено сторонами у п. 3 Договору - 40,5 кв. метрів. Судові витрати покладаються на відповідача з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити. 2. Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] ([ADDRESS], код [NUMBER]) на користь публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (Бериславське шосе, 1, м. Херсон, код ЄДРПОУ 00131771, р/р 26037300012029 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний банк України, МФО 352457) - 7403 грн. 28 коп. боргу, 250 грн. 66 коп. 3% річних, 695 грн. 33 коп. пені, 1720 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору. 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Повне рішення складено 11.01.2014 р. Суддя Л.І. Александрова

Результат: granted