Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Потоцький В. П.
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.12.2017 року [PERSON], [INFO], громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], приватного підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно постанови районного суду [PERSON] 11.09.2017 року о 19 год. 40 хв. в смт. Берегомет по вул. Центральній, Вижницького району Чернівецької області, керував транспортним засобом марки ЗАЗ-Ланос, номерний знак [NUMBER], із явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду відмовився в установленому законом порядку в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. На вказану постанову [PERSON] та діючим в його інтересах адвокатом Краснюком В.В., кожним окремо, подано апеляційні скарги. Із змісту апеляційної скарги [PERSON] вбачається, що він просить оскаржувану постанову суду скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ЄУНСП: 713/1637/17 Головуючий у І інстанції: Кириляк А.Ю. Провадження № 33/794/5/18 Суддя-доповідач: Потоцький В.П. Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доводи своєї апеляційної скарги мотивує тим, що при винесенні постанови судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема ст.ст. 245, 247, 266, 280 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що поліцейським Одочуком І.Г., на місці зупинки транспортного засобу, не пропонувалося йому пройти огляд та оформити результати огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Крім цього, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази складення та заповнення поліцейським передбаченої додатком 1 до Інструкції Форми направлення його на огляд до найближчого закладу охорони здоров'я. При цьому, про складання та заповнення такої форми не вказував допитаний в суді поліцейський Одорчук І.Г. Також, суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що особи, які зазначені, як свідки (поняті) не являються такими, оскільки є членами громадського формування по охороні громадського порядку в смт. Берегомет, на час зупинки його автомобіля знаходились в службовому автомобілі працівників поліції і разом із ними здійснювали охорону громадського порядку. Крім того стверджує, що висновки суду суперечать положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якими одним із складів адміністративного правопорушення є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, а не керування транспортним засобом із ознаками такого сп'яніння, як то зазначено в оскаржуваній постанові, такі висновки суду суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі зазначено - керував з ознаками алкогольного сп'яніння. Адвокат Краснюк В.В., який діє в інтересах [PERSON], в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову, а справу щодо [PERSON] закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої вимоги мотивує такими ж доводами, які зазначені в апеляційній скарзі [PERSON] Крім цього зазначає, що після того, як поліцейськими були складені матеріали про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, його не було відсторонено від керування автомобілем і він сам особисто поїхав на власному автомобілі до м. Чернівці до наркологічного диспансеру, щоб пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння. Також стверджує, що суд безпідставно відніс до ознак алкогольного сп'яніння такий фізичний стан людини, як почервоніння очей, оскільки такий стан не свідчить про перебування людини в стані алкогольного сп'яніння. В судове засідання в суд апеляційної інстанції [PERSON] не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, що, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку адвоката Краснюка В.В., який діє в інтересах [PERSON], який просив постанову районного суду скасувати, з підстав наведених в апеляційних скаргах, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного. Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, судом повинно бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону було порушено. Суд першої інстанції вирішуючи дану справу про адміністративне правопорушення, поклав в основу доведеності вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які були присутніми при складенні протоколу, а також пояснення інспектора поліції Одочука І.Г. Апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можна вважати достатніми та допустимими, виходячи з наступного. Пунктом 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року під № 1452/735 (далі - Інструкція) встановлено, що огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я). Як встановлено апеляційним судом, інспектор поліції Одочук І.Г. в порушення вказаних вимог Інструкції, не запропонував [PERSON] пройти огляд на стан сп'яніння, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і в найближчому закладі охорони здоров'я. При цьому, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про складання та заповнення інспектором Одочуком І.Г. передбаченої додатком 1 Інструкції, Форми направлення [PERSON] на огляд до найближчого закладу охорони здоров'я. Про заповнення такої форми не вказував і сам Одочук І.Г., якого було допитано в районному суді. Із змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що свідками відмови [PERSON] від проходження на стан сп'яніння були [PERSON] та [PERSON] Вказані особи, будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, як в суд першої, так і в суд апеляційної інстанцій не з'явилися і не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, не підтвердивши чи спростувавши свої письмові пояснення наявні в матеріалах справи, а також правильність складеного протоколу та факт відмови [PERSON] від проходження огляду на стан сп'яніння, а тому у суду є обґрунтовані сумніви щодо достовірності складеного протоколу та факту відмови [PERSON] від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння. За таких обставин, прихожу до висновку, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним та допустимим доказом та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] Показання інспектора Одочука І.Г., який складав протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 280905 від 11.09.2017 року, у відсутність інших належних та допустимих доказів по справі, також не можуть бути достатнім доказом винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, інспектор є службовою особою і може бути зацікавленим в результатах розгляду даної справи. У відповідності до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння. Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення [PERSON] від керування його транспортним засобом 11.09.2017 року та передачі цього транспортного засобу для керування іншій особі, що підтверджує пояснення апелянта, що він не перебував у стані будь-якого сп'яніння та не відмовлявся від проходження огляду. З урахуванням наведеного, належних доказів, які б підтверджували винуватість [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять. Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо. Різного виду справи здійснюються зокрема на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими законом. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Частиною 2 ст. 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Резолютивна частина:
Апеляційні скарги [PERSON] та діючого в його інтересах адвоката Краснюка В.В. задовольнити. Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.12.2017 року щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Суддя Апеляційного суду Чернівецької області /підпис/ В.П. Потоцький Згідно з оригіналом суддя Апеляційного суду Чернівецької області В.П. Потоцький (02.01.2018 р.)

Результат: closed