Вид судочинства: criminal
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, при наступних обставинах: 25.08.2012року, приблизно о 02 годині поруч з магазином «24 години» по вулиці Салтикова-Щедріна в місті Кіровограді, [PERSON] зустрів раніше незнайомого йому [PERSON], який перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння займався пошуком загубленого телефону. [PERSON] зрозумів, що телефон належить, [PERSON], усвідомив, що власник телефону наполегливо, тривалий час шукає власне майно. Використовуючи цю нагоду та сильне алкогольне сп'яніння потерпілого, вирішив повторно таємно викрасти майно [PERSON] На виконання власного задуму [PERSON] робив вигляд допомоги у пошуках майна потерпілого. Коли ж потерпілий попросив зателефонувати з телефону [PERSON] на номер абонента мобільного оператора, який використовував [PERSON], то [PERSON] спочатку погодився на пропозицію потерпілого, але почувши поруч звук мелодії виклику загубленого мобільного телефону [PERSON], діючи з корисливих спонукань, із метою подальшого таємного викрадення майна, умисно вимкнув на власному мобільному телефоні функцію виклику, тим самим свідомо вчинив дії спрямовані на перешкоджання у пошуках телефону, та ввів в оману потерпілого, повідомивши йому про неможливість з»єднання з абонентом. Сукупність перелічених умисних дії [PERSON] та перебування потерпілого у стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається, змусили [PERSON] відмовився від продовження пошуку загубленого ним телефону і залишити місце втрати майна. У [PERSON] залишився номер телефону потерпілого, останній розумів про можливість відшукання телефону, шляхом повторного набору номера абонента залишеного потерпілим, усвідомлював, що вчиняє всі умисні дії спрямовані на перешкоджання власнику у пошуках власного мобільного телефону, домігся що б річ всупереч волі потерпілого вибула із володіння її власника, та дочекавшись, коли за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав мобільний телефон, що належить [PERSON], моделі «Fly IQ 245», вартість якого згідно висновку експерта №1368 від 05.09.2012року становить 996,45грн, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «МТС», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 50грн., та картка пам'яті «Transcend mikro SD 4 Gb», вартість якої визначена згідно висновку експерта №1368 від 05.09.2012 року та складає 54грн. З місця вчинення кримінального правопорушення [PERSON] зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого, [PERSON] показав, що 25.08.2012 року, поруч з магазином «24 години» по вулиці Салтикова-Щедріна в місті Кіровограді, зустрів раніше незнайомого йому [PERSON], який мав нестійку ходу, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння та займався пошуком загубленого ним телефону. [PERSON] додав, що особисто набирав названий потерпілим номер загубленого ним телефону, при цьому власник телефону чув мелодію виклику належного йому телефону, але він, - [PERSON] мелодії не чув. Коли [PERSON] пішов у невідомому напрямку, то він випадково знайшов у траві телефон із розрядженою акумуляторою батареєю та вирішив повернути його власнику, для чого зарядив телефон, домовився про зустріч та у вечірній час наступного дня передав знахідку власнику. Потерпілий обіцяв забрати заяву з міліції, але не виконав обіцянки. Не зважаючи на заперечення [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних по кримінальному провадженні доказів: Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого [PERSON] показав., що у ніч з 24 на 25.08.2012року вживав пиво на літній площадці поруч з магазином "24години", по вулиці Салтикова-Щедріна в місті Кіровограді. Мав при собі належний йому мобільний телефон «FLY» з картами пам»яті. Приблизно о 01:00 годині 25.08.2013року він перейшов через дорогу щоб справити природні потреби. Коли повернувся за столик, то виявив відсутність власного мобільного телефону і почав його шукати. Потім до нього підійшов невідомий йому хлопець і запропонував разом шукати телефон. Хлопець набрав один раз номер телефону який він використовував у загубленому мобільному телефоні. Коли він набрав, одразу десь поруч почув як лунає мелодія виклику загубленого ним мобільного телефону, але музика одразу припинилася, а хлопець сказав, що його номер недоступний - телефон вимкнений, при цьому не дав йому послухати сигнали виклику. Хлопця не запам'ятав. Після цього він пішов додому. Вранці 25.08.2012року він надіслав смс-повідомлення на номер свого мобільного з пропозицією повернути його телефон, але в його адресу лунали брутальні висловлювання і погрози, тоді він відправив смс-повідомлення що буде змушений звернутися до міліції. Через деякий час він отримав відповідь зі згодою та вони домовились зустрітись о 21:00 год. поруч заправної станції "SHELL" по вулиці Салтикова Щедріна. На зустріч прийшов хлопець, якого зараз знає як [PERSON] Той пояснив йому, що його мобільний телефон взяв у невідомого хлопця у селищі Новому. Після чого хлопець віддав йому мобільний телефон а він віддав хлопцю 200 гривень винагороди. Протоколом огляду місця події від 25.08.2012 року, у ході проведення якого було зафіксовано місце події - територія поруч з будівлею магазину "24години" по вулиці Салтикова-Щедріна,17 в місті Кіровограді. а.с.7 Змістом зафіксованих фактів у протоколі відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012року, відповідно до якого [PERSON] добровільно, ретельно і послідовно показав літню площадку на якій познайомився з потерпілим, а також як через дорогу-навпроти магазину він з потерпілим шукали майно, а згодом там же у траві він викрав телефон, а також поруч з автозаправочною станцією вказав місце повернення телефону його власнику, що за хронологією розвитку подій та обставинами повідомленими як потерпілим, так і [PERSON], повністю узгоджується із показами [PERSON] а.с. 52-54 Результатами протоколу виїмки від 01.09.2012 року в якому зафіксовано вилучення у [PERSON] мобільного телефону "FLY IQ 245" та карти пам'яті "Transcend mikro SD". а.с. 25 Протоколом огляду предметів від 02.09.2012 року, постановою про визнання їх речовими доказами і доручення до справи в якості речових доказів: мобільний телефон "FLY IQ 245" та карту пам'яті "Transcend mikro SD 4Gb", належні [PERSON] а.с. 26 Висновком судово-товарознавчої експертизи №1368 від 05.09.2012року, відповідно до якого залишкова вартість з урахуванням зносу представленого на дослідження мобільного телефону "FLY IQ 245" становить 996,45 гривень; залишкова вартість з урахуванням зносу карти пам'яті "Transcend mikro SD 4Gb" складає 54,00 гривень. а.с. 35-40 Згідно розяснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009року, №10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп'яніння). [PERSON] знав, що телефон належить, [PERSON], усвідомлював, що власник телефону вчиняє активні тривалі дії для пошуку власного майна, але скориставшись сильним алкогольним сп'янінням потерпілого, умисно ввів володільця майна в оману, що позбавило можливості знайти телефон його власнику. Сукупність таких умисних дії [PERSON] змусили [PERSON] відмовився від продовження пошуку загубленого ним телефону і залишити місце, де майно було втрачено. У свою чергу [PERSON] шляхом повторного набору номера абонента таємно заволодів майном потерпілого, тобто усвідомлював, що вчиняє всі умисні дії спрямовані на те, що б річ всупереч волі потерпілого вибула із володіння її власника, та повторно таємно викрав мобільний телефон належний [PERSON] Фактично встановлені обставини переконують суд у правильності пред'явленого [PERSON] обвинувачення, по ч.2 ст.185 КК України, так-як п.17 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснює: якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій. Висловлені припущення сторони захисту про випадково знайдений [PERSON] мобільний телефон потерпілого та відсутність у обвинуваченого умислу на таємне викрадення чужого майна, спростовуються сукупністю зібраних на досудовому слідстві і перевірених у судовому засіданні доказів у кримінальному провадженні: Очевидність вчиненного [PERSON] кримінального правопорушення та його бажання уникнути кримінальної відповідальності, змусили винну особу одразу прийняти законну вимогу потерпілого про необхідність повернення викраденого майна. Це відбулося після того, як [PERSON] надіслав смс-повідомлення про намір звернутися до правоохоронних органів. [PERSON] змушено погодився повернути потерпілому викрадений мобільний телефон, так-як не знав що потерпілий не запам»ятав його зовнішності та прикмет. Через це [PERSON] помилково вважав що його викриють, оскільки достовірно знав про наявність у правоохоронних органах зображення його обличчя, як особи раніше судимої за вчинення тотожних злочинів проти власності. Тому був переконаний, що потерпілий зможе упізнати його по фотознімках та підтвердити причетність до цього кримінального правопорушення. Вимушеність повернення [PERSON] майна його власнику доводиться і показами потерпілого і обвинуваченого, які у судовому засіданні засвідчили, що під час повернення телефону [PERSON] цікавився, чи не звертався він з заявою про злочин до правоохоронних органів, тобто боявся бути викритим. Беззастережним доказом прямого умислу під час таємного викрадення телефону потерпілого, є і та обставина, що обвинувачений розпорядився на власний розсуд частиною викраденого майна, а саме: зняв із карткового рахунку абонента мобільного оператора-[PERSON] частину грошових коштів, про такі дії [PERSON] особисто визнав у судовому засіданні. Це є переконливим доказом корисливих спонукань обвинуваченого під час вчинення ним інкримінованого йому злочину. Згідно ч.1 ст.104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який відповідно до вимог ст.99 КПК України відносяться до документу спеціально створеного з метою збереження інформації, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, належать складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій. За таких умов належним і допустимим доказом корисливого умислу [PERSON] є відомості зафіксовані у протоколі відтворення обстановки і обставин подій з його участю від 30.08.2012року, відповідно до якого [PERSON] добровільно, ретельно, послідовно указав на літню площадку де він 25.08.2012року, приблизно о 02 годині поруч з магазином «24 години» по вулиці Салтикова-Щедріна в місті Кіровограді познайомився з потерпілим. Як через дорогу-навпроти магазину вони шукали телефонний апарат і там же у траві він знайшов та викрав телефон, а також поруч з авто заправочною станцією вказав місце повернення телефону його власнику, що за хронологією розвитку подій та обставинами повідомленими потерпілим повністю узгоджується із показами [PERSON] Обвинувачений після ознайомлення із змістом цього протоколу зауважень щодо його змісту і процедури складання не висловив, із зафіксованими результатами цього протоколу погодився, на підтвердження чого поставив у протоколі підпис, яким засвідчив правильність його оформлення, та відсутність заяв і клопотань з приводу проведеної слідчої дії. За таких умов матеріали кримінального провадження об»єктивно вказують про вчинення [PERSON] таємного викрадення майна потерпілого. Такий висновок суду обгрунтовано тим, що місце через дорогу співпадає із показами [PERSON], також ідентична послідовність дій з пошуку повідомлених як потерпілим, так і обвинуваченим. Відповідно до постанови слідчого Прокуратури міста Кіровограда від 19.11.2012року, що набрала законної сили, у діях оперативних уповноважених Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст.365 КК України, на підставі чого, згідно п.2 ст.6 КПК України, закрито кримінальне провадження. Цей документ підтверджує правдивість і добровільність показів зафіксованих у протоколі відтворення обстановки і обставин подій з участю [PERSON] (т.1 а.с.196-197) Допитані у судовому засіданні в якості свідків: [PERSON] і [PERSON], показали, що очевидцями подій не були, дізнались про знайдений мобільний телефон зі слів [PERSON] Суд відносить такі свідчення до неналежних доказів і до уваги не приймає по наступним підставам: Крадіжку потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Вчинивши всі умисні дії спрямовані на таємне викрадення майна та наступне заволодіння ним, [PERSON] вчинив закінчений склад кримінального правопорушення. Наступні дії [PERSON] після вчинення ним кримінального правопорушення, до предмету доказування не входять, тому посилання обвинуваченого і свідків: [PERSON], [PERSON], на дії [PERSON] після вчинення цього кримінального правопорушення не є визначальними. Обвинувачений усвідомлював, що незаконно викрав телефон, відтак абсолютно логічною поведінкою [PERSON] було приховування від оточуючих, у тому числі і від перерахованих свідків, факту таємного викрадення ним телефону. Також суд визнав недоцільним продовження виклику для допиту неповнолітнього свідка [PERSON], оскільки на неї розповсюджуються тотожні висновки суду. Допитаний у судовому засіданні свідок сторони захисту, [PERSON] показала, що [PERSON] її сусід, про злочин вона нічого не знає. Свідчення цієї особи не містять інформації, що може бути оцінена, тому при вирішенні кримінального провадження, не використовується. Відповідно ч.ч.1 та 2, ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Всупереч вимог ч.12 ст.290 КПК України, по завершенню досудового розслідування, стороною захисту не відкрито всіх наявних у неї матеріалів, відповідно до положень цієї статті. Клопотання обвинуваченого про перевірку абонентів операторів мобільного зв»язку, заявлено під час судового розгляду, коли вже [PERSON] остаточно переконався у тому, що сплив термін зберігання такої інформації. Крім того, сторона захисту висловила дві взаємовиключні версії розвитку подій. Так [PERSON] спочатку повідомив що телефон йому передав невідомий хлопець у селищі Нове міста Кіровограда. Згодом припустив, що телефон знайшов сам. Зазначена процесуальна бездіяльність сторони захисту свідчить виключно про намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки одразу після вчинення крадіжки, останній замовчував необхідність перевірки цих фактів, які б викрили його у вчиненні кримінального правопорушення, тому останній приховував ці доводи. У судовому засіданні потерпілий [PERSON] наполягає, що у ніч з 24 на 25 вересня 2013року, акумуляторна батарея в його мобільному телефоні була заряджена, невідомий хлопець йому не передавав для перевірки телефон, щоб переконатися у безперспективності продовження пошуку. Також заслуговують на особливу увагу і повторні наполегливі твердження потерпілого, про наявність прямого причинного зв'язку та нерозривність у часі і діях, які полягають у тому, що коли хлопець набрав номер втраченого ним телефону, одразу пролунала мелодія виклику загубленого телефону, що беззаперечно спростовує доводи обвинуваченого про те, що батарея в телефоні була розряджена та вказує про умисні дії обвинуваченого спрямовані на перешкоджання у пошуках загубленого власником майна. Суд не має віри припущенням [PERSON], які спростовані твердженнями потерпілого, що вранці на номер загубленого телефону можна було телефонувати і тільки в обідній час телефонний апапрат вимкнули. Покази потерпілого [PERSON], який не знає чи було викрадено майно, або втрачено, не впливають на можливість правильного вирішення цієї справи, тому що визначальним є відношення винної особи до вчинених ним дій. Так, [PERSON] використав стан сильного алкогольного сп»яніння потерпілого, ввів його в оману, перешкодив знайти загублений мобільний телефон, знав у який спосіб і де можна знайти телефон. Внаслідок вчиненої ним сукупності умисних дій, останній зміг повторно таємно викрасти чужий мобільний телефон. При цьому суд не убачає підстав ставити під сумнів послідові, логічні, переконливі і взаємопов»язані покази потерпілого, повідомлені ним у судовому засіданні при розгляді цього кримінального провадження. Потерпілий цивільний позов не заявив, у судові засідання тривалий час не з»являвся, байдуже ставиться до наслідків розгляду цього кримінального провадження. Саме ці вчинки [PERSON] насамперед і є важливим критерієм у визначенні незацікавленості потерпілого, а відтак і істинності та об'єктивності повідомлених ним обставин, у той час як вся без виключення правова позиція обвинуваченого ґрунтується на його абстрактних судженнях, які мають загальний характер, що свідчить виключно про бажання обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності. Відтак припущення сторони захисту у цій частині є надуманими і до уваги не приймаються. Суд визнає доведеним пред'явлене [PERSON] обвинувачення та визнає його винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. При визначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Так, [PERSON] вчинив умисний закінчений корисливий злочин, віднесений до категорії середньої тяжкості. Заподіяні потерпілому майнові збитки частково відшкодовані внаслідок втручання правоохоронних органів. Як особа, [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, суспільно-корисною працею не займається, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, утриманців не має, не навчається, осудний, на обліках у лікарів: нарколога і психіатра, не перебуває. Допустив вчинення корисливого кримінального правопорушення, раніше неодноразово визнавався винним та відбував покарання за злочини проти власності, попередні судимості не погашені. Жалю чи розкаяння з приводу вчиненого, не висловив. Відсутні обставини, що пом»якшують та обтяжують призначення покарання обвинуваченому. З огляду на перераховані обставини, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, обвинуваченому [PERSON] необхідно призначити покарання у межах передбаченої санкції статті. Із врахуванням всіх обставин справи, суд вважає доцільним призначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям на строк, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи [PERSON], оскільки не зважаючи на те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, допустив вчинення корисливого умисного кримінального правопорушення, не усвідомлює ступеню суспільної небезпеки скоєного ним злочину, не розкаюється, перед потерпілим не вибачився, намірів виправитися, не висловлює, тому за глибоким переконанням суду виправлення [PERSON] можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. За вказаних обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування відносно [PERSON] положень ст.ст.69,75 КК України. Обвинуваченому [PERSON] на підставі ч.4 ст.70 КК України необхідно остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів. Цивільний позов потерпілим [PERSON], не заявлявся. Відповідно ст.124 КПК України з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судових товарознавчих експертиз по кримінальному провадженню, загальний розмір яких складає 470грн. 40коп. На виконання вимог положень ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон моделі «Fly IQ 245», сім-карту мобільного оператора «МТС», карту пам'яті «Transcend mikro SD 4 Gb», які були передані на відповідальне зберігання потерпілому [PERSON], залишити йому, як власнику. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05.11.2012року, більш суворим, призначеним цим вироком, [PERSON] визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Строк покарання [PERSON] обчислювати з 05.11.2012року, зарахувавши покарання, відбуте за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05.11.2012року. На період апеляційного оскарження вироку суду [PERSON] міру запобіжного заходу залишити попередню, тримання під вартою. Цивільний позов у кримінальному провадженні, не заявлений. Стягнути з [PERSON] на користь держави витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз по кримінальному провадженню, загальний розмір яких складає 470грн. 40коп. Речові докази:мобільний телефон моделі «Fly IQ 245», сім-карту мобільного оператора «МТС», карту пам'яті «Transcend mikro SD 4 Gb», які були передані на відповідальне зберігання потерпілому [PERSON], залишити йому, як власнику майна. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору. Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Є. В. Завгородній

Результат: guilty