Вид судочинства: criminal
Суддя: Яценко Н. Г.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Обвинувачений [PERSON] 17.07.2020 близько 19 год. 30 хв. перебував на пасажирському сидінні в салоні автомобіля Мерседес Віто червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , який належить його знайомому [PERSON] , знаходячись на проїзній частині автомобільної дороги по пров. Харківському, поблизу будинку № 10 в м. Охтирка Сумської області та почув удар в заднє скло автомобіля. Після цього [PERSON] вийшов з автомобіля та побачив на проїжджій частині дороги велосипед «Аіст», біля якого в положенні сидячи на тротуарі перебував [PERSON] , котрий, рухаючись на велосипеді з власної неуважності допустив зіткнення з автомобілем Мерседес Віто державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого правим плечем вибив заднє скло автомобіля. Обвинувачений [PERSON] , перебуваючи у публічному місці - на провулку в центральній частині міста - у присутності сторонніх осіб, виявляючи зверхнє ставлення до інших осіб, нехтуючи загальноприйнятими нормами суспільної моралі та поведінки в суспільстві, безпричинно, використовуючи малозначний привід, тобто з хуліганських мотивів, порушуючи громадський порядок та існуючі встановлені у суспільстві норми загально-визначених правил поведінки, та норми моральності, тобто діючи з особливою зухвалістю, з розмаху наніс внутрішньою частиною зжатої в кулак кисті правої руки один удар в обличчя потерпілому [PERSON] , який перебував у положенні сидячи, спричинивши потерпілому фізичний біль та легкі тілесні ушкодження. В результаті хуліганських дій [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи, садна обличчя, забій носа, носова кровотеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Такі дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 17.07.2020 пізно закінчив роботу та приїхав з Харківської області, йому зателефонував брат і запропонував підвезти додому на автомобілі. Вони рухались разом по пров. Харківському, брат зупинив автомобіль, щоб зателефонувати дружині, через хвилину вони почули удар у задню частину автомобіля. Обвинувачений вийшов з автомобіля і коли підійшов до задньої його частини, побачив лежачого на землі, на рівні середини бампера авто, велосипедиста на лівій стороні, який правою рукою прикривав обличчя, очі були закочені до гори. Велосипед лежав під автомобілем, позаду. [PERSON] нахилився до потерпілого, похлопав його пальцями правої руки по лівій щоці, чоловік отямився і обвинувачений допоміг йому підвестися і сісти на бордюру, у цей час з-під руки у [PERSON] потекла кров. На прохання обвинуваченого, водій автомобіля приніс води і в цей час вони почули жіночий голос: «Женя, що трапилось? Тебе побили?» Далі обвинувачений відійшов у бік, нічого не чув, а жінку попросив викликати поліцію та швидку. Інших людей там не було. Обвинувачений вважає, що потерпілий звернувся до поліції з корисливих мотивів, оскільки він під час вказаних подій не бив потерпілого, не лаявся, а навпаки надавав йому допомогу. Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим його винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження наступними зібраними у справі та дослідженими під час судового розгляду доказами. Так вина обвинуваченого [PERSON] за ч.1 ст.\~296\~КК України підтверджується показаннями потерпілого [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що 17.07.2020 він їхав на велосипеді «Аіст» темно-синього кольору з мікрорайону «Дачний» у напрямку вул. Халтуріна м. Охтирка по пров. Харківському по правій стороні. Під час руху йому в око залетіла мошка та коли витирав око, побачив перед собою автомобіль червоного кольору, почав вивертати руль велосипеда, але не встиг загальмувати і вдарився правим плечем у заднє скло автомобіля від чого його відкинуло у сторону і він впав, при цьому головою об землю та автомобіль не вдарявся, голову відхилив у сторону, кров на той час у нього не витікала, свідомість не втрачав. Від його удару розбилося заднє скло автомобіля. Після зіткнення велосипед знаходився позаду автомобіля, він сидів на велосипеді і тримався за плече та в цей момент з пасажирського сидіння автомобіля вийшов обвинувачений і почав висловлювати обурення з приводу пошкодженого скла та його вартості, а потім вдарив його кулаком правої руки в область носа, губи та челюсті, від чого у він відчув легке запаморочення та у нього відкрилася носова кровотеча. Після цього підійшов водій автомобіля, чув крики людей, які обурювалися поведінкою обвинуваченого, просили надати йому допомогу, хтось викликав швидку допомогу та поліцію, потім приїхала донька потерпілого, в бік якої обвинувачений також виражався нецензурною лайкою. Водій автомобіля запропонував йому воду, щоб умитися, обвинувачений нічого не пропонував та ніякої допомоги не надавав. В результаті потерпілий потрапив у лікарню, втратив зуб, лікувався, і до цього часу страждає від головних болів. Також вина обвинуваченого підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями свідків. Так свідок [PERSON] суду пояснила, що з учасниками справи не знайома та 17.07.2020 близько 19 години по пров. Харківському в м. Охтирка вигулювала собаку, в цей час було досить людно, вона почула звук удару і побачила як на протилежній стороні дороги велосипед в`їхав у автомобіль. Велосипедист впав з велосипеду, після чого піднявся та намагався підняти свій велосипед. В цей час з пасажирського сидіння автомобіля, який стояв попереду, вийшов пасажир та почав нецензурно лаятися на адресу потерпілого, погрожувати йому, після чого вдарив останнього кулаком у обличчя. Потерпілий супротиву не чинив, оскільки після удару закрив обличчя руками, присів та у нього пішла сильна носова кровотеча. Однак обвинувачений не заспокоювався, продовжував лаятися на потерпілого і, як їй здалося, мав намір знову вдарити останнього. Тому вона підбігла до потерпілого, почала його захищати, допомогла підвестися і відвела у сторону, саме на тому місці залишилися сліди крові потерпілого. Після того як з автомобіля вийшов обвинувачений, за ним вийшов і водій автомобіля, однак у подію він не втручався, при цьому зупиняв обвинуваченого. Вона просила дати води для потерпілого, але ні обвинувачений, ні водій на її заклики не реагували. Після того, як на її виклик приїхала швидка допомога, потерпілого оглянули і забрали до лікарні. Головою об асфальт потерпілий не вдарявся, по приїзду поліції було оглянуто місце події, територію навколо автомобіля, крові біля автомобіля не було, а лише в тому місці, куди вона відвела потерплого після заподіяного йому удару обвинуваченим. Свідок [PERSON] , який є лікарем - невропатологом КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ», у судовому засіданні пояснив, що лікував [PERSON] у неврологічному відділенні. 17.07.2020 потерпілий поступив у відділення з діагнозом, який встановлений йому черговим лікарем. Під час лікування цей діагноз крім перелому кісток носу був підтверджений: струс головного мозку, рана нижньої губи, садна носу, забійні садна нижньої третини правого плеча, носова кровотеча. З показань свідка [PERSON] , лікаря - травматолога КНП ОМР «Охтирської ЦРЛ», наданими у судовому засіданні, вбачається що під час його чергування 17.07.2020 близько 20.00 год бригада швидкої допомоги доставила чоловіка, який пояснив, що їхав на велосипеді і в`їхав в стоячий автомобіль, з якого вийшов чоловік і його вдарив. Свідок оглянув [PERSON] , було проведено рентген носа, черепа, ним встановлено попередній діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа - під питанням, забійне садно нижньої губи, забійне садно середньої третини правого плеча. Його госпіталізували до неврологічного відділення. Лікарів не викликав. Допитана у судовому засіданні судово-медичний експерт [PERSON] пояснила, що проводила судово-медичну експертизу [PERSON] на підставі наданої медичної документації, за результатами якої склала відповідний висновок, особисто [PERSON] не оглядала. Виходячи з даних медичної документації вбачається три тілесних ушкодження: губа, ніс та плече, що також підтверджується і слідчим експериментом, з чого і зроблений висновок, що такі ушкодження можуть утворитися від трьох фізичних дій. Проте не виключена можливість отримати пошкодження носа і губи від однієї фізичної дії. Зуби потерпілого могли хитатися як від удару в губу, так і до зазначених подій, для цього необхідний огляд та висновок стоматолога, якого на момент проведення експертизи не було. Всі тілесні ушкодження утворені від дії твердого тупого предмету, не виключена можливість отримання таких ушкоджень від дії кулака. Щодо носової кровотечі, зазначила, що зазвичай вона виникає одразу після удару. Стосовно травми плеча, експерт пояснила, що зі слідчого експерименту вбачається травма правого плеча, а у її висновку допущено описку, що не впливає на визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження. Пошкодження плеча відбулося від дії твердого предмету об контактуючу поверхню, при цьому ударившись плечем можливо не вдаритися обличчям. Свідок [PERSON] , який є двоюрідним братом обвинуваченого, у судовому засіданні пояснив, що 17.07.2020 приблизно о 19.45 год забрав обвинуваченого з роботи і їхали разом на його бусі Мерседес «Віто» червоного кольору по пров. Харківському в м. Охтирка. На тій дорозі односторонній рух, інших транспортних засобів не було. В цей час йому зателефонували, він зупинив автомобіль, щоб дістати телефон і через 1-2 хв почув удар у задню частину автомобіля і одразу побачив, що заднє скло розбите, частина скла випала. Майже одночасно вони з обвинуваченим вийшли з автомобіля, позаду авто лежав велосипед і потерпілий. Обвинувачений підійшов до потерпілого, підняв і посадив на тротуар. Він запитав у потерпілого що сталося, на що останній сказав, що задумався. Від удару в автомобіль у потерпілого пішла кров з носа, він закривався руками, просив води. В цей момент свідок почув жіночий крик позаду «Женя, тебе побили?». Підійшла жінка, потерпілий, як її побачив, почав бігати по тротуару і капала кров, а обвинувачений повідомив, що ця жінка викликала поліцію та швидку. Жінка весь час телефонувала по телефону, ніякої допомоги потерпілому не надавала, він особисто йому лив воду на руки, давав прикладати до носа, бо текла кров, інших тілесних ушкоджень у потерпілого не було. При цьому обвинувачений ніяких ударів потерпілому не наносив, нічого не говорив. Почали підходити ще люди, приїхала донька потерпілого із зятем, поліція. Швидка забрала потерпілого до неврології. Спочатку потерпілий говорив, що відшкодує за розбите скло кошти. Крім того, винуватість [PERSON] підтверджується дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами. Даними протоколу огляду місця події від 17.07.2020 з фототаблицею до нього, відповідно до яких проведено огляд ділянки дороги за адресою: м. Охтирка, пров. Харківський. Виявлено на проїзній частині з правого боку біля тротуару в напрямку перехрестя розміщений автомобіль Мерседес VITO державний номерний знак [NUMBER] , що біля магазинів «Золоте руно» і «Водафон», в ході огляду якого виявлено пошкодження його заднього скла у вигляді розбиття. При цьому позаду даного автомобіля на відстані 1 м на поверхні асфальту розміщений велосипед синього кольору з надписом на рамі «Аист», пошкоджень на велосипеді та інших пошкоджень на автомобілі не виявлено. З доданої до протоколу фототаблиці вбачається, що велосипед розміщений позаду автомобіля, більшою частиною на проїжджій частині, а також на бордюрі. На відстані близько 6 м від даного місця на бордюрі виявлено плями бурого кольору, поряд з даною плямою, лівіше біля воріт до входу у двір на бордюрі мається ще одна пляма крові бурого кольору (а.с. 80-86). Даними висновку експерта № 290 від 11.08.2020, відповідно до якого в неврологічному відділенні КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» [PERSON] встановлений діагноз: ЗЧМТ; струс головного мозку. Забійна рана нижньої губи, садна обличчя. Забій носа, носова кровотеча. Забійне садно середньої третини лівого плеча. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження могли бути отримані не менше ніж від трьох фізичних дій (а.с. 95-96). Як зазначалося з пояснень судово-медичного експерта [PERSON] вбачається, що у висновку допущено технічну помилку під час вказівки щодо травми лівого плеча потерпілого. Даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого [PERSON] від 04.08.2020 з фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення та на манекені показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. Так, 17.07.2020 близько 19-40 години він їхав на своєму велосипеді «Аіст» по пров. Харківському, не помітивши на правій стороні проїжджої частини дороги автомобіль Мерседес Vito та вдарився об заднє скло автомобіля та розбив його. Від удару він впав з велосипеда та в час як сидів на велосипеді, до нього зі сторони пасажирського сидіння вийшов [PERSON] , висловлюючись нецензурною лайкою, знаходячись з правої сторони від [PERSON] , нахилився над ним та наніс один удар кулаком правої руки в область носу та нижньої губи потерпілому. Від даного удару у [PERSON] почала йти кров з носу та його було госпіталізовано до неврологічного відділення лікарні (а.с. 97-104); Даними висновку експерта № 291 від 11.08.2020, відповідно до якого механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у [PERSON] може відповідати механізму, показаному ним під час проведення слідчого експерименту (а.с. 106); Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2020, відповідно до якого свідок [PERSON] за формою обличчя, волосся, брів та носу, зачіскою та очима впізнала особу на фото №1, яким є [PERSON] , який 17.07.2020 спричинив тілесні ушкодження по [ADDRESS] (а.с. 107-109). Даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю свідка [PERSON] від 19.08.2020 з оглянутим у судовому засіданні відеозаписом до нього, в ході якого свідок розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказала, що пасажир, раніше невідома їй особа, вийшов з пасажирського сидіння автомобіля червоного кольору та наніс один удар по обличчю велосипедиста, та на собі [PERSON] показала, що це був один удар кулаком в обличчя (а.с. 110-114), що узгоджується з показаннями цього свідка, наданими у суді. Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2021 з відеозаписами слідчої дії за участю обвинуваченого, потерпілого, лікаря судово-медичного експерта та експерта трасолога. Так з оглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії вбачається, що як потерпілий, так і обвинувачений розповіли про обставини події, що мала місце 17.07.2020 які співпадають з їх поясненнями, наданими у судовому засіданні, відповіли на поставлені питання експертів, у їх присутності проведено відповідні заміри, складено схеми (а.с. 170-178). В даному випадку посилання представника потерпілого на те, що протокол слідчого експерименту від 15.04.2021 є недопустимим доказом, оскільки зазначена слідча дія є зафіксованими на відео пояснення обвинуваченого та потерпілого, суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю обвинуваченого, потерпілого слідчого експерименту з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей , передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії. Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь як підозрюваного (обвинуваченого), так і потерпілого у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення цієї мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Отримання від підозрюваного (обвинуваченого), потерпілого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч.2 ст. 84 та п.3 ч.2 ст. 99 КПК є документами. Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч.1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч.2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту. Наведене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.09.2020 у справі № 740/3597/17. Таким чином під час слідчого експерименту, проведеного 15.04.2021 за участю обвинуваченого, потерпілого, лікаря судово-медичного експерта та експерта трасолога, мало місце як уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так і відтворення обстановки, обставин події, яка мала місце 17.07.2020, із залученням транспортного засобу, експертів, проведення замірів, складання відповідних схем, отже мета слідчого експерименту була досягнута. Оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Суд вважає, що показання потерпілого [PERSON] , які він надав у судовому засіданні, є послідовними, такими, що відповідають дійсності, а так само відповідають сукупності зібраних та досліджених судом доказів. За таких обставин суд вважає, що показання потерпілого у сукупності з іншими доказами можна покласти в основу обвинувального вироку відносно [PERSON] . Приймає до уваги на підтвердження винуватості [PERSON] суд також і показання свідка [PERSON] , оскільки вони не протирічать показанням потерпілого, узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає їх достовірними, будь-яких сумнівів у їх правдивості у суду не виникає. Доводи захисника обвинуваченого про те, що свідок [PERSON] є однокласницею дружини потерпілого, вона та її донька працювали разом з дружиною потерпілого у неврологічному відділенні Охтирської ЦРЛ, а тому її показання можуть бути недостовірними, направленими на сприяння потерпілому у доведенні перед судом свого бачення події, не заслуговують на увагу, оскільки не доводять заінтересованість зазначеного свідка у вирішенні справи та на думку суду є необґрунтованими, а свідчать про обрану стратегію захисту, з метою викликати сумніви у винуватості обвинуваченого. Не приймає до уваги суд і доводи захисника обвинуваченого з приводу відмінностей показів потерпілого та свідка [PERSON] щодо місця розташування чи положення потерпілого під час нанесення йому удару обвинуваченим, оскільки як потерпілий, так і свідок пояснили, що обвинувачений після падіння потерпілого з велосипеда, вийшов з автомобіля, висловлювався у бік потерпілого нецензурною лайкою і наніс удар кулаком в область обличчя (носу, губ) потерпілого, а отже такі показання разом з іншими зібраними у справі письмовими доказами підтверджують факт хуліганської поведінки обвинуваченого та не спростовують факт нанесення останнім удару потерпілому. При цьому суд критично оцінює показання свідка [PERSON] , який є братом обвинуваченого [PERSON] , оскільки вважає його заінтересованою особою у даній справі, а його показання, спрямовані на сприяння обвинуваченому в ухиленні від відповідальності за вчинене. Крім того з показань свідка вбачається, що він вийшов з автомобіля не одночасно з обвинуваченим, а після нього через певний проміжок часу, тобто міг не бачити подій, що відбувалися між обвинуваченим та потерпілим. Також суд не приймає у якості належного доказу висновок експерта № 250 від 15.06.2021 за результатом додаткової судово-медичної експертизи, відповідно до якого не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень (забійні садна носа, забійні садна нижньої губи, на губах забійна рвана рана, деформація спинки носу, набряк носу, забійна садна плеча) в результаті зіткнення з заднім склом автомобіля, на якому знаходиться склоочищувач; не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень (забійні садна носа, забійні садна нижньої губи, на губах забійна рвана рана, деформація спинки носу, набряк носу, забійна садна плеча) в результаті його падіння з велосипеда на твердий тупий предмет (асфальт, велосипед). Не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень забійне садно середньої третини лівого плеча в ділянці середньої третини лівого плеча по зовнішній поверхні забійні садна до 0,1 см з вологим дном в результаті зіткнення з вертикальним склом автомобіля, на якому знаходиться склоочищувач. Не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень (забійні садна носа, забійні садна нижньої губи, на губах забійна рвана рана, деформація спинки носу, набряк носу, забійна садна плеча) одночасно утворитися в результаті зіткнення з заднім склом автомобіля, на якому знаходиться склоочищувач (а.с. 182). У даному випадку висновок містить припущення експерта щодо ймовірності спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. При цьому такі припущення не узгоджуються з поясненнями потерпілого та свідка, сама судовий експерт, допитана в якості свідка у судовому засіданні, зазначала, що тілесні ушкодження, зафіксовані у потерпілого, такі як забій носа і губи могли утворитися від удару кулаком. Таким чином висновок експерта від 15.06.2021 № 250 не спростовує висновки суду про винуватість [PERSON] , яка знайшла своє підтвердження сукупністю належних та допустимих доказів, таких як покази потерпілого, свідків, які узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами у справі. Стосовно зазначення у висновку експерта від 05.08.2020 № 290 про тілесне ушкодження [PERSON] садна лівого плеча, як з`ясовано у судовому засіданні, сталося через технічну помилку, оскільки, як пояснила сама експерт, експертиза проводилася на підставі медичної документації, яка досліджувалася у судовому засіданні та з якої вбачається, що потерпілому, як при первинному огляді черговим лікарем, так під час лікування в неврологічному відділенні встановлено діагноз, зокрема, забійна садна правого плеча. Таким чином суд вважає доведеною вину [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Так, хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на право, охоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних, або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна та призводить до заподіяння матеріальної та моральної шкоди. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування в свідомості винного такого внутрішнього спокушання й відсутності особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності. Верховний Суд у свої постанові № 461/2694/19 від 22.12.2020 вказав, що для кваліфікації злочинних дій за ознакою особливої зухвалості достатньо лише встановленого судом факту заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому. Як встановлено судом, причиною хуліганських дій [PERSON] став дріб`язковий привід щодо побиття потерпілим заднього скла автомобіля в результаті необережного зіткнення останнього з автомобілем, в якому знаходився обвинувачений. Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена не особистою неприязню до потерпілого, а бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалася особливою зухвалістю у вигляді приниження людської гідності потерпілого, поєднаного з насильством над ним. Таким чином судом встановлено факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим у громадському місці, що свідчить про доведеність його вини поза розумним сумнівом у пред`явленому йому обвинуваченні. Вивченням даних про особу обвинуваченого [PERSON] судом встановлено, що він раніше не судимий, одружений, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Судом не встановлено обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому [PERSON] , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України. При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, його поведінку до вчинення кримінального проступку і після цього, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Зокрема, суд бере до уваги, що [PERSON] одружений, працює, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання та місцем роботи, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків та належний майновий стан, його стан здоров`я, що на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий, при цьому враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення проти громадського порядку, наслідки вчинення даного кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після його вчинення, а саме не надання потерпілому допомоги, не визнання вини у вчиненому, відсутність розкаяння, вибачення у потерпілого не просив, шкоду не відшкодував, таким чином виправдовує власну негативну поведінку, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому і з урахуванням даних обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання [PERSON] у межах санкції ч.1 ст. 296 КК України, у виді штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, попередження нових злочинів, а також соціальної реабілітації. По даній справі потерпілим [PERSON] заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3234,47 грн., правничої допомоги в сумі 10000 грн. та моральної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 50000,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст.\~128\~КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального\~кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У відповідності до п. 10 ч.1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Згідно ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.\~1167\~ч.\~1\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вартість лікування, внаслідок спричинених потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується чеками та квитанціями (а.с. 12-13). При цьому до завданих збитків суд не відносить витрати на послуги по зубопротезуванню та послуги хірурга Охтирської міської стоматологічної поліклініки в сумі 472,10 грн. (а.с.12), оскільки суду не надано підтвердження, що проведення такого лікування пов`язане безпосередньо з тими тілесними ушкодженнями, які отримані потерпілим внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. Також не підлягають відшкодуванню витрати потерпілого у розмірі 375,40 грн, понесені за послуги терапевта 23.07.2020 та 24.07.2020 по 187,70 грн (а.с.12,13), так як згідно довідки КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» [PERSON] з 17.07 по 27.07.2020 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні даного медичного закладу (а.с.11). Крім того відповідно до змісту зазначеної вище медичної довідки мається перелік медикаментів, які були придбані потерпілим [PERSON] за власні кошти. При цьому додані до позовної заяви чеки містять медичні препарати, які відсутні у переліку придбаних власним коштом потерпілого медикаментів, медикаменти, придбані після перебування на лікуванні у медичному закладі, а саме 29.07.2020, 30.07.2020. Відповідно до ч. 1 ст.\~1177\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в редакції від 03.12.1997 при визначенні розміру шкоди суд має виходити з цін на майно, що діють у даній місцевості на час розгляду справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо. Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством, з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою. З огляду на викладене до стягнення підлягає сума у розмірі 848,50 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд виходить з наступного. Статтею 23\~ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я\~; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла. Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду у постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини. Вина відповідача [PERSON] встановлена у судовому засіданні, факт спричинення потерпілому [PERSON] моральних і фізичних страждань обвинуваченим знайшов своє підтвердження. При визначенні суми моральної шкоди, за позовними вимогами потерпілого, суд враховує характер і ступінь випробуваних потерпілим душевних і фізичних страждань від неправомірних дій обвинуваченого, переживань, тяжкість вимушених зміни в його житті через скоєння щодо нього злочину, викликані необхідністю лікування, дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді погіршення зору, втрати працездатності. Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого про стягнення моральної шкоди та стягнення такої шкоди з обвинуваченого у розмірі 10000 гривень. Суд вважає, що визначений розмір морального відшкодування відповідатиме засадам розумності та справедливості. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат потерпілого, понесених за надання йому правової допомоги суд виходить з наступного. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~91\~КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо). Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим [PERSON] і адвокатом [PERSON] укладено договір про надання останнім правової допомоги. Потерпілий звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, а також подав акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 27.08.2020 та квитанцію прибуткового касового ордера № 27/08 про сплату потерпілим таких витрат (а.с. 13а-14). При цьому як обвинувачений, так і його захисник заперечували проти таких вимог потерпілого, захисник обвинуваченого висловив думку про не співмірність таких витрат потерпілого наданими адвокатом послуг, оскільки останній не завжди приймав участь у судових засіданнях, не приймав участь у слідчому експерименті, проведеному 15.04.2021. Таким чином, враховуючи витрачений адвокатом [PERSON] час на участь у судових засіданнях, що становить близько 6 годин, підготовку та складання позову, узгоджену з потерпілим вартість правничої допомоги за одну годину в розмірі 900 грн, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] розмір понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати. Відповідно до ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна, накладений ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.07.2020. Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати\~винуватим у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~296\~КК України\~та призначити\~йому за\~цим законом\~покарання у\~виді \~двох тисяч\~неоподатковуваних мінімумів\~доходів громадян,\~що становить\~34\~000\~(тридцять\~чотири тисячі)\~гривень. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому не обирати. Стягнути зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в сумі 848 (вісімсот сорок п`ять) гривень 50 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень та моральну шкоду у сумі 10000 (десять тисяч) гривень, а всього 17848 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 50 копійок. Скасувати арешт, накладений ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.07.2020 на змив речовини бурого кольору на марлевому відрізку, вилучений 17.07.2020. Речовий доказ змив речовини бурого кольору на марлевому відрізку, вилучений 17.07.2020, що знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Охтирського ВП ГУНП в Сумській області (квитанція № 001317 від 17.08.2020) - знищити. Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку. Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON]

Результат: other