Вид судочинства: commercial
Суддя: Жельне С.Ч.
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Бауліна Олега Валерійовича про стягнення заборгованості \~за договором позики №10576 від 06.04.2024 року в розмірі 22 815 грн., з якої \~13500 грн - заборгованість за сумою позики, 9315 грн. - заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 11.11.2024 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Ухвалу господарського суду Харківської області від 11.11.2024 відповідач отримав, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 14.11.2024. Втім, відповідач своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на день прийняття судом даного рішення не подав відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч. 9 ст.\~ 165\~ та ч. 2 ст.\~ 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Тобто, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи. За приписами ч. 5\~ ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами. Відповідно до\~ ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3\~ ст. 2 ГПК України). Відповідно до ч. 2\~ ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно з ч. 1\~ ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого\~ ст. 248 ГПК України\~ строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,\~ враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем досить повно висловлено свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4\~ ст. 240 ГПК України). Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке. 06.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "24/7" (по договору - позикодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бауліним Олегом Валерійовичем (по договору позичальник) укладено Договір позики №10576 (далі Договір/Договір позики) відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 13500,00 грн на умовах повернення, строковості та оплачуваності, а останній зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Вказаний договір укладений в електронному вигляді з накладанням електронного підпису. Відповідно до п.2.2.2 Договору позики метою отримання позики є придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької та/або незалежної діяльності. Ця позика не є споживчим кредитом. Згідно п. 2.2.4. Договору строк позики до 05.06.2024. Відповідно до п.3 Додатку №1 до Договору позики №10576 від 06.04.2024, сторонами погоджено графік повернення позики та сплати процентів за її користування. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "24/7" надало ФОП Бауліну Олегу Валерійовичу позику в сумі 13500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №225 від 06.04.2024. В порушення умов Договору відповідач не вносив платежі на повернення отриманих коштів, та сплату процентів за користування позикою, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 22 815,00 грн, з них: 13500,00 грн заборгованість за сумою позики та 9315 грн- заборгованість за відсотками. 25.09.2024 між ТОВ "Фінансова компанія "24/7" (по договору - клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія Кредит-Капітал" (по договору - фактор) укладено Договір факторингу №25-09/2024 (далі Договір/Договір факторингу), відповідно до умов якого відбулось відступлення ТОВ "Фінансова компанія "24/7" права вимоги ТОВ "Фінансова компанія Кредит-Капітал" за договором позики №10576 \~від 06.04.2024, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "24/7" (по договору - позикодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бауліним Олегом Валерійовичем. На виконання умов Договору факторингу між ТОВ "Фінансова компанія "24/7" та ТОВ "Фінансова компанія Кредит-Капітал" складено та підписано Реєстр боржників, який є невід`ємною частиною договору та 25.09.2024 підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників №1. Відповідно до платіжної інструкції № 5914 від 25.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (новий кредитор) сплатив на користь ТОВ "Фінансова компанія "24/7" (первісний кредитор) 131 028,70 грн за придбання права вимоги згідно Договору факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024. Досудовою вимогою вих. №Х5027 від 18.10.2024 позивач звернувся до відповідача, в якій повідомив про виникнення у нього , на підставі Договору факторингу, права вимоги зі сплати заборгованості, яка виникла за Договором позики №10576 від 06.04.2024 в сумі 22 815,00 грн. Вимагав погасити її протягом 7 днів з моменту отримання вимоги. Відповідач вимоги не виконав, у зв`язку із чим позивач звернувся із позовом до суду. Приписами статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Як зазначено в абзаці 4статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і частина 1 статті 173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України. Згідно із частиною 2 статті 345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено судом, фізична особа-підприємець Баулін Олег Валерійович не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором позики перед ТОВ "Фінансова компанія "24/7" із повернення коштів та сплати процентів за користування позикою. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведені правила цивільного законодавства Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло від ТОВ "Фінансова компанія "24/7" право вимоги до Фізичної особи-підприємця Бауліна Олега Валерійовича за Договором позики №10576 від 06.04.2024 зі сплати позики у розмірі 13500 \~грн. та зі сплати відсотків за користування позикою у розмірі 9315грн. Згідно із частинами 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В спірному випадку, відповідач по справі доводи позивача не спростував, доказів погашення заборгованості до суду не подав. З аналізу наведеного вище, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бауліна Олега Валерійовича (РНОКПП: [NUMBER] ; дата народженя: [INFO] , паспортні дані: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) \~на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Кредит-Капітал" (код ЄДРПОУ 35234236, [NUMBER] , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28 , 3 поверх) 22 815 грн 00 коп. заборгованості за договором позики №10576 від 06.04.2024 року \~та витрати по оплаті судового збору 2 422 грн. 40 коп. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Результат: granted