Вид судочинства: criminal
Суддя: Квєтка І. А.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02

Обставини справи:
Обвинувачений [PERSON] , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 30 листопада 2011 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст. 395, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, 12 березня 2015 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, за наступних обставин. Відповідно до постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2018 року відносно \~ \~ \~ \~ [PERSON] було встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців. Із вказаною постановою суду 07 вересня 2018 року, [PERSON] був ознайомлений \~ \~ \~ \~ та попереджений про адміністративну і кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду. В подальшому ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року \~ \~ \~ \~відносно [PERSON] було продовжено адміністративний нагляд терміном на 6 місяців з наступними обмеженнями: заборона виходу з будинку чи іншого житла за місцем проживання з 23:00 до 06:00 наступної доби; заборона виїзду за межі району/міста без дозволу органу Національної поліції; заборона перебування в місцях (кафе, бари, магазини та інші заклади), де продаються спиртні на розлив. Із вказаною ухвалою суду 05 червня 2019 року [PERSON] був ознайомлений та попереджений про адміністративну і кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду. Проте, [PERSON] будучи достовірно обізнаним, що відносно нього встановлений адміністративний нагляд, усвідомлюючи негативні наслідки порушення правил адміністративного нагляду у вигляді кримінальної відповідальності, з 17 вересня 2019 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце останнього проживання - [ADDRESS] , умисно не повідомивши органи Національної поліції про зміну місця проживання відповідно до п. "в" ст. 9 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі" та до 12 листопада 2019 року постійно проживав у с. Зеленотропинське Голопристанського району, Херсонської області, чим порушив правила адміністративного нагляду. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд. 27 листопада 2019 року між прокурором Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] , за участю захисника [PERSON] , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. В судовому засіданні обвинувачений [PERSON] та захисник [PERSON] просили затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому обвинувачений вказав, що повністю визнає свою вину, згоден з викладеними обставинами в обвинувальному акті. Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 395 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести [PERSON] у виді двох місяців арешту. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання. Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне затвердження угоди, обвинуваченого [PERSON] та захисника [PERSON] , які просили розглянути та затвердити угоду про визнання винуватості, суд приходить до таких висновків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений [PERSON] визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, шкода не заподіяна. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений [PERSON] цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Обвинувачений [PERSON] \~погодився на\~призначення йому\~узгодженого покарання,\~яке з\~урахуванням характеру\~та ступеню\~тяжкості вчиненого\~злочину,\~вчинено невеликої\~тяжкості умисний\~злочин,\~обставини його\~вчинення,\~особу винного,\~який характеризується\~посередньо,\~не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, якою є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за наявності обтяжуючих, а саме рецидив злочинів, покарання обставин, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. Суд вирішує питання про речові докази на підставі ст.100 КПК України.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду від 27 листопада 2019 року про визнання винуватості між прокурором Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] у кримінальному провадженні №\~12019150310000656 від 17.10.2019 року. [PERSON] , [INFO] , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. Речові докази: справу адміністративного нагляду на [PERSON] , вважати повернутою Снігурівському ВП ГУНП в Миколаївській області. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області у строк 30 днів з моменту його проголошення. Суддя

Результат: guilty