Вид судочинства: commercial
Суддя: Чистякова І.О.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (відповідач) про стягнення заборгованості по пені за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн, 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 700,44 грн та інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року у сумі 5 068,24 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2 422,40 грн та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 52476 від 14.08.2020 щодо своєчасної оплати спожитої електричної енергії за період з січня 2021 року по березень 2021 року, стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21, внаслідок чого позивачем нараховано до стягнення з відповідача на користь позивача пеню за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн, 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 700,44 грн та інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року у сумі 5 068,24 грн. Ухвалою суду від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3900/25. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено відповідачу, що згідно ст.251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив. 20.11.2025 через систему Електронний суд відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№27069), в якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, наполягаючи на тому, що позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій (пені, 3 % річних, інфляційних втрат) у розмірі 6179,75 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки підпунктом 16 п. 1 Постанови НКРЕКП "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" № 332 від 25.02.2022 на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії. Також, відповідач, посилаючись на п. 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, вважає, що суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. 24.11.2025 через систему "Електронний суд" позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№ 27295), в якій позивачем зазначено, що 3% річних є встановленою законом платою за користування боржником чужими коштами й мають компенсаційний, а не штрафний характер. Інфляційні втрати компенсують знецінення грошових коштів та забезпечують збереження їх купівельної спроможності. 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, є мінімальною, законодавчо встановленою сумою, яку суди не мають права зменшувати. Такий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24. Положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 25 лютого 2022 року № 332 щодо зупинення на період дії в Україні воєнного стану і протягом 30 днів після його припинення або скасування нарахування та стягнення штрафних санкцій стосуються виключно штрафних санкцій за цей період і не можуть бути поширені на штрафні санкції, право на нарахування яких виникло до введення воєнного стану. Норма щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій не містить вказівки про надання їй зворотної дії в часі, що дозволило б застосовувати її до порушень чи прострочень, що сталися в попередні періоди. Такий висновок зробила колегія суддів ОП КГС ВС у постанові від 4 липня 2025 року у справі № 908/948/23. В даному випадку право на нарахування пені виникло до введення воєнного стану, тому позивачем правомірно нараховано пеню за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн. Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01.01.2019 постачальником електричної енергії та універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018 є Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач). Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі-Закону) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами (стаття 56 Закону). Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно з п.п. 3.2.5 "Правил роздрібного ринку електричне енергії", затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі-Правила) укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. Відповідно до п. 3.1.7 Правил електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача. Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, зокрема, за фактом споживання електричної енергії. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua. Відповідач приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 52476 від 14.08.2020 шляхом підписання заяви-приєднання на умовах Комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів. Початком постачання електричної енергії визначено 14.08.2020. За умовами п. 2.1 договору визначено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Положеннями п. 5.1. договору встановлено, що Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами пункту 5.8. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Пунктами 5.9 та 5.13 договору передбачено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (далі - спецрахунок). Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника, із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію Споживачу Постачальник зобов`язаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії. Умовами п. 3 Комерційної пропозиції № 2 (додаток № 3 до договору) передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду (пункт 3 комерційної пропозиції). Також, пункт 4 Комерційної пропозиції № 2 (додаток № 3 до договору) встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з переданими операторами системи розподілу для відповідача було сформовано рахунок за електричну енергію за період з січня 2021 року по березень 2021 року: - за січень 2021 року на суму разом з ПДВ 20 % - 3 201,16 грн. Відповідачем за січень 2021 року спожито 901 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідачем. Строк оплати рахунку до 19.02.2021. Рахунок не сплачено у встановлений строк. - за лютий 2021 року на суму разом з ПДВ 20 % - 11 887,06 грн. Відповідачем за лютий 2021 року спожито 3314 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідачем. Строк оплати рахунку до 17.03.2021. Рахунок не сплачено у встановлений строк. - за березень 2021 року на суму разом з ПДВ 20 % - 3 893,92 грн. Відповідачем за березень 2021 року спожито 1081 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідачем. Строк оплати рахунку до 14.04.2021. Рахунок не сплачено у встановлений строк. Позивачем зазначено, що заборгованість за спожиту електричну енергію погашена відповідачем 23.11.2022. Як вказано позивачем, предметом розгляду цієї справи не є заборгованість за спожиту електричну енергію за січень-березень 2021 року вартістю 18 982,14 грн, стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва області від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21, а вказана для пояснення нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції у цій справі №922/3900/25. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки на час розгляду цієї справи №922/3900/25 рішення Господарського суду м. Києва області від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21 набрало законної сили та є чинним, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України вказане є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду вказаних справ. Як стверджує позивач, відповідачем порушено умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у період з січня-березень 2021 року вартістю 18 982,14 грн, стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва області від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21, внаслідок чого у відповідача станом на 01.09.2025 утворилась заборгованість по пені за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн, 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 700,44 грн та інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року у сумі 5 068,24 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн, 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 700,44 грн та інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року у сумі 5 068,24 грн за несвоєчасне погашення заборгованості за спожиту електричну енергію за січень-березень 2021 року вартістю 18 982,14 грн, стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва області від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21. За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 ЦК України). Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору). Пунктом п. 7 Комерційної пропозиції № 2 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 Комерційної пропозиції, Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання Споживачем. Суд враховує постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 4 липня 2025 року у справі № 908/948/23, в якій зазначено: " 83. Аналізуючи зміст положення пп.16 п.1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) про зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону "Про ринок електричної енергії", щодо його застосування до випадків порушення договірних зобов`язань, які мали місце до початку повномасштабного російського вторгнення та введення воєнного стану в Україні, Об`єднана палата бере до уваги положення ГК та ЦК, які регламентують застосування штрафних санкцій. 84. За ч. 2 ст. 217 ГК у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. 85. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК). 86. Реалізація господарсько-правової відповідальності може відбуватися як у судовому, так і у позасудовому порядку. 87. Реалізація (застосування) в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання включає застосування загальної та скороченої позовної давності, передбаченої ЦК, якщо інші строки не встановлено ГК (ст. 223 ГК), а також припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання (які мають строковий характер), якщо інше не встановлено законом або договором, через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК). 88. Об`єднана палата наголошує, що відповідно до наведених законодавчих приписів відповідальність у вигляді штрафу за правопорушення у сфері господарювання, як і право кредитора на позов, так і обов`язок порушника поновити порушене право, виникає та існує саме внаслідок невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 89. Об`єднана палата враховує, що положеннями пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 чітко визначений період, на який поширюється дія цього положення, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. Водночас у справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли до введення воєнного стану. 90. При цьому Верховний Суд враховує, що дія норми щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкції до електропостачальників, передбачена постановами НКРЕКП № 332, № 413, не містить пряму вказівку про надання їй зворотної дії у часі, що дозволило б її застосовувати до початку запровадження воєнного стану, тобто на порушення чи прострочення, що сталися у попередні періоди. 91. Відтак, враховуючи специфіку та спрямованість постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, у якій йдеться саме про період воєнного стану та 30 днів після його припинення або скасування, відсутні підстави невиправданого розширення тлумачення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 щодо розповсюдження її дії на правовідносини, які виникли у попередні періоди". Отже положення постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 щодо зупинення на період дії в Україні воєнного стану і протягом 30 днів після його припинення або скасування нарахування та стягнення штрафних санкцій стосуються виключно штрафних санкцій за цей період і не можуть бути поширені на штрафні санкції, право на нарахування яких виникло до введення воєнного стану. Норма щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій не містить вказівки про надання їй зворотної дії в часі, що дозволило б застосовувати її до порушень чи прострочень, що сталися в попередні періоди. В даному випадку матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії у період з січня 2021 року по березень 2021 року, стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва області від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21, внаслідок чого позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн. Тобто, нарахування пені виникло до введення воєнного стану. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, а тому висновки відповідача у відзиві щодо безпідставності нарахування пені є необгрунтованими. Перевіривши нарахування пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 922/175/18). Отже передбачені ст. 625 ЦК України проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер. Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 підтвердила, що три проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, який не підлягає зменшенню судом. Ураховуючи наведене, висновки відповідача у відзиві про те, що суд може зменшити визначений ст. 625 Цивільним кодексом України мінімальний розмір 3% річних та те, що 3% річних і інфляційні втрати є штрафними санкціями, є необґрунтованими. Матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати електричної енергії у період з січня 2021 року по березень 2021 року, стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва області від 02.02.2022 по справі № 910/19324/21, а тому позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року та інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року. Перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 700,44 грн та інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року у сумі 5 068,24 грн є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ідентифікаційний код 42206328, на ХОУ АТ "Ощадбанк" [NUMBER] , МФО 351823) заборгованість по пені за період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року у сумі 411,07 грн, 3% річних за період з вересня 2021 року по листопад 2022 року у сумі 700,44 грн та інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року у сумі 5 068,24 грн. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ідентифікаційний код 42206328, на ХОУ АТ "Ощадбанк" п/р [NUMBER] , МФО 351823) судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Результат: granted