Вид судочинства: criminal
Суддя: Должко С. Р.
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
Згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.11.2019, який набрав законної сили 17.12.2019, [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020 вищезазначене покарання у виді штрафу було замінено на покарання у виді громадських робіт строком 100 годин. 14.02.2020 до Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробацїї» в Полтавській області, на виконання надійшла ухвала Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020 стосовно засудженого [PERSON] , та цього ж дня на адресу засудженого було направлено виклик на 17.02.2020 про прибуття для ознайомлення із порядком відбуття громадських робіт. 17.02.2020 у відповідності до вимог ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, [PERSON] перебуваючи у приміщенні Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, розташованого за адресою: м.Зіньків вул.Воздвиженська, 28, Зіньківський район, Полтавська область, під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України, у разі ухилення від відбування даного виду покарання. Крім цього, [PERSON] було письмово повідомлено про те, що він повинен приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 27.02.2020 на об`єктах визначених Зіньківською міською радою, Зіньківського району, Полтавської області та видано відповідне направлення, яке він отримав особисто 26.02.2020. Розпорядженням Зіньківського міського голови №11 від 26.02.2020 засуджений [PERSON] був прийнятий на безоплатну суспільно корисну роботу у вільний від основного місця роботи час, без включення вихідних та святкових днів та повинен відпрацьовувати громадські роботи по 2 год., 2 год. 30 хв., 4 год. на день, згідно складених графіків. Однак, не дивлячись на вищевикладене, [PERSON] , маючи умисел у формі бездіяльності, направлений на ухилення від виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи, що за невиконання покарання, призначеного ухвалою суду, йому загрожує кримінальна відповідальність, достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки, щодо відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт з 27.02.2020, до Зіньківськоюї міської ради не з`явився та до відпрацювання громадських робіт не приступив, про причину неявки нікому не повідомив, підтверджуючих документів не надав, чим ухилявся від відбування громадських робіт 27.02.2020 та 28.02.2020, що підтверджується табелем виходу на роботу в лютому місяці 2020 року. Продовжуючи реалізацію свого умислу у формі бездіяльності, направленого на ухилення від виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи, що за невиконання покарання, призначеного вироком суду, йому загрожує кримінальна відповідальність, протягом березня 2020 року, [PERSON] до Зіньківської міської ради не з`являвся, та до відпрацювання громадських робіт не приступав, без поважних на те причин, у період із 02.03.2020 по 04.03.2020, 06.03.2020, 10.03.2020, 12.03.2020, 13.03.2020, у період із -6.03.2020 по 18.03.2020, 20.03.2020, у період із 23.03.2020 по 27.03.2020, 31.03.2020, тим самим відпрацював лише 8 годин із 40 годин, що підтверджується табелем виходу на роботу в березні місяці 2020 року. 10.03.2020, 23.03.2020, 31.03.2020 та 22.04.2020 за допущені порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт засудженому [PERSON] були винесені письмові попередження та повідомлено, що стосовно нього буде вирішене питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України В подальшому, продовжуючи реалізацію свого умислу у формі бездіяльності, направленого на ухилення від виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи, що за невиконання покарання, призначеного вироком суду, йому загрожує кримінальна відповідальність, протягом квітня 2020 року, [PERSON] до Зіньківської міської ради не з`являвся, та до відпрацювання громадських робіт не приступав, без поважних на те причин, у період із 01.04.2020 по 03.04.2020, із 06.04.2020 по 10.04.2020, із 13.04.2020 по 17.04.2020, 21.04.2020, 22.04.2020, 24.04.2020, із 27.04.2020 по 29.04.2020, тим самим відпрацював лише 3 години із 53 годин 30 хв. Станом на 05.01.2021 засуджений [PERSON] відпрацював 11 годин з призначеного йому покарання у виді 100 годин громадських робіт. Таким чином, засуджений [PERSON] будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, за ухвалою суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків та не з`являвся на громадські роботи до Зіньківської міської ради, виправдувальних документів не надав, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого його було засуджено ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020, тобто скоїв злочин проти правосуддя. Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України. Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1\~ст. 337 КПК України. Положення\~ст. 2 КПК України\~визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань\~це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно до положень статей\~7,\~9 КПК України\~зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог\~Конституції України,\~КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вимогами\~ст. 370 КПК України\~передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до\~статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, судом перш за все враховано вимоги ст.ст.\~28,62 Конституції України,\~ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Відповідно до ч.4\~ст. 95 КПК України,\~суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому\~ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них. Стаття 16-1\~КПК України\~передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України. Відповідно до\~ст.\~94\~КПК України\~суд за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~яке ґрунтується\~на всебічному,\~повному й\~неупередженому дослідженні\~всіх обставин\~кримінального провадження,\~

Резолютивна частина:
Визнати [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупнісю кримінальних правопорушень зарахувати покарання за попереднім вироком Зіньківського районного суду від 17.08.2020 року, і призначити остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід [PERSON] до вступу вироку в законну силу обрати - тримання під вартою. Строк покарання рахувати з часу затримання. Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України. Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Написано власноручно. Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області [PERSON]

Результат: guilty