Вид судочинства: civil
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач - ПрАТ «Українська страхова компанія», в інтересах якого діє Степушенко Павло Миколайович, звернувся до суду і просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 81 000 гривень та судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що 7 березня 2021 року між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УТСК») та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203072880 ( Поліс). У відповідності до умов вказаного полісу позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Богдан 211140», державний реєстраційний номер [NUMBER] , VTN код [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третій особам. 29 червня 2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородського шосе та вул. Польової, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан 211140», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди, зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2021 року, вказана ДТП сталася з вини [PERSON] . Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] звернувся до страховика - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № ЕР-203072880. На підставі страхового акту №778-21 власнику автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER] , позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 81 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав: 81 000 (вісімдесят одна тисяча) грн. 00 коп. Звертають увагу, що у відповідності до постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 27.07.2021 у справі № 619/3315/21 [PERSON] під час ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР-203072880 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у нього виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу з розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом ЕР-203072880. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у Позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 4 листопада 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням. З метою врегулювання цього питання в досудовому порядку 07.09.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу сума якої становила 81 000 грн. 00 коп.. Однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а тому позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України (п.8 ч.2 ст.16), що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності № ЕР-203072880. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов. Розгляд справи проводиться судом в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази та, враховуючи доводи представника позивача, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.36.2 даного Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як передбачено п.п.а п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В ст. 993 ЦК України законодавець закріпив, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України, в свою чергу, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. В ч. 4 Постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 29 червня 2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородське шосе та вул. Польова, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан 211140», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія, який керував автомобілем «Богдан 211140», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №ЕР/203072880 від 07.03.202021 (а.с.31). В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «ХМСК» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № ЕР-202884648, строк дії якого з 20.02.2021 по 19.02.2022. За кермом автомобіля знаходився водій - [PERSON] , (а.с.48,50-51). 01.07.2021 водій [PERSON] по факту дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.06.2021, звернувся із повідомленням потерпілого про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «УТСК» (а.с.45). 05.07.2021 [PERSON] подав до ПрАТ «УТСК» заяву про отримання страхового відшкодування по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.06.2021 (а.с.41). Відповідно до дослідження спеціаліста автотоварознавця №284.21Е_778-21 про оцінку вартості автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер [NUMBER] , від 05.08.2021 та калькуляції вартості відновлювального ремонту, складеного оцінювачем - ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає 242010 грн. 38 коп. (а.с.73-82). 09.08.2021між приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» в особі голови правління ПрАТ «УТСК» [PERSON] (Страховиком) та [PERSON] (Потерпілим) укладено угоду про узгодження розміру страхового відшкодування в сумі 81 000 гривень (а.с.9) 06.09.2021 головою правління ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» [PERSON] було затверджено страховий акт №778-21, згідно якого визначено суму страхового відшкодування - 81 000 гривень (а.с.30). ПрАТ «УТСК» виплатило [PERSON] за його заявою суму страхового відшкодування у загальному розмірі 81 000 гривень, що підтверджується копіями платіжних доручень від 06.09.2021, 08.09.2021, 10.09.2021, 14.09.2021, 16.09.2021, 20.09.2021, 22.09.2021, 24.09.2021, 30.09.2021, 08.10.2021, 06.10.2021, 12.10.2021, 18.10.2021, 20.10.2021, 23.10.2021, 02.11.2021, 04.11.2021 (а.с.10-27). Згідно витягу постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №619/3315/21 (провадження №3/619/1101/21) 27.07.2021 суддя Дергачівського районного суду Харківської області визнала [PERSON], [INFO] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначила адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Згідно описової частини вказаної постанови згідно протоколу серії ААБ №254442 від 29.06.2021 Особа 1 29 червня 2021 року о 13 год. 50 хв. в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородське шосе та вул. Польова, 4, керував транспортним засобом «Богдан 211140», номерний знак НОМЕР з ознаками алкогольного сп"яніння, водій в присутності двох свідків відмовився проходити освідування на факт вживання спиртних напоїв, у встановленому законом порядку, давати письмові пояснення та ставити підпис. Правопорушник ОСОБА надав заяву, вказавши, що з протоколом згоден (а.с. 32-34). Відповідно вказаний документ не містить даних по яких можливо ідентифікувати особу. Крім того, суддею було визнано винуватим [PERSON], [INFO] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а не ст.124 КУпАП. Відтак, дана постанова ніяким чином не підтверджує, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан 211140», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталася саме з вини [PERSON] .. Тобто, постанова не є доказом вини відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Посилання представника позивача в позовній заяві на постанову Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2021, якою [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки вказана постанова не долучена до матеріалів справи; причому дорожньо-транспортна пригода мала місце 29.06.2021, а не в травні (чи раніше) 2021 року, тобто пізніше на місяць; відсутня така постанова і в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Представник позивача протягом перебування справи на розгляді, не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме: копії постанови суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за вчинення вказаної ДТП. Суд враховує, що важливою гарантією дотримання прав особи у судовому процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя ст. 62 Конституції України). Конституційний Суд України у рішенні від 8 червня 2022 року № 3-р(II)/2022 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання; оцінюючи докази, надані представником позивача на підтвердження своїх вимог, та враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача - [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.06.2021 в с. Руська Лозова на перехресті вул. Польова та вул. Білгородського за участі транспортних засобів: автомобіля «Богдан 211140», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої, зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Резолютивна частина:
В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відмовити. На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Суддя: А. Л. Гришковець

Результат: denied