Вид судочинства: criminal
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2012-06-13 00:00:00+03

Обставини справи:
[PERSON] з 08.06.2007 року зареєстрована у виконавчій службі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, як фізична особа- підприємець і отримала свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії ВО1 № 267955 від 08.06.2007 року. Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій. Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робітники мають право на забезпечення в порядку соціального страхування в старості. Аналогічні положення передбачені в ст. 256 Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, а згідно ч.ч 3, 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно ст. 24-1 Кодексу законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи, зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. Статтею 254 Кодексу законів про працю передбачено, що основними джерелами коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування є внески власників підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів чи фізичної особи, працівників. Бюджетні та інші джерела коштів, необхідні для здійснення загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачаються відповідними законами з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру підлягають загальнообовязковому пенсійному страхуванню. Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до вказаного Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року передбачено, що страхувальниками є роботодавці. Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягай встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Однак фізична особа - підприємець [PERSON] в супереч ст. 46 Конституції України, ст. ст. 2, 21, 24-1, 48, 254 Кодексу законів про працю, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст.ст.14, 15, 16, 18, 51, 162, 168 Податкового кодексу України, ст. 11 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 1, З, 21 Закону України «Про оплату праці.» та п. 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 27.06.2001 року за № 554/5745 допустила з жовтня 2011 року по лютий 2012 року, до фактичного виконання зобов'язань з роздрібної торгівлі в кафе "Стара фортеця", яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, пр. Комсомольський, 13-а, у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області [PERSON], з березня 2011 року по травень 2011 року та з вересня 2011 року по лютий 2012 року [PERSON], з 01 вересня 2011 року по 01 жовтня 2011 року [PERSON], з 01.08.2011 року по 01.10.2011 року [PERSON], яка має двох дітей віком до чотирнадцяти років, з серпня 2011 року по 14 січня 2012 року [PERSON], яка має дитину віком до чотирнадцяти років, з березня 2011 року по червень 2011 року [PERSON], з січня 2012 року по 20 того 2012 року [PERSON], яка має дитину віком до чотирнадцяти ків, з вересня 2010 по грудень 2010 року та з червня 2011 року по серпень 2011 року [PERSON], яка має дитину віком до чотирнадцяти років, діючи \умисно, з метою акумулювання невиплачених у фонди державного пенсійного та соціального страхування грошових коштів, з метою забезпечення фінансово-господарської діяльності свого підприємництва та отримання прибутку, трудові договори у письмовій формі з вказаними особами не укладала, відповідно: в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості їх не зареєструвала, відповідних записів до трудових книжок вищезазначених осіб не вносила та у вищезазначений період часу, виплачуючи їм заробітну плату, не нарахувала та не перерахувала з неї внески в органи державного пенсійного та соціального страхування, чим допустила грубе порушення трудових прав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка має двох дітей віком до чотирнадцяти років, [PERSON], яка має дитину віком до чотирнадцяти років, [PERSON], [PERSON], яка має дитину віком до чотирнадцяти років, [PERSON], яка має дитину віком до чотирнадцяти років, позбавила тим самим гарантованих Конституцією України та законами України прав на пенсійне забезпечення за час роботи в зазначеному кафе та соціальний захист, передбачений діючим законодавством України. Допитана в ході судового засідання підсудна [PERSON], свою провину визнала в повному обсязі пред'явленого їй обвинувачення і суду пояснила, що вона з 08.06.2007 року являється фізичною особою-підприємцем. Діяльністю вказаного кафе "Стара фортеця", яке розташоване за адресою: м. Дніпродзержинськ, ін. Комсомольський, 13-а, організовано нею з 2010 року. Діяльністю вказаного кафе вона займається особисто з допомогою свого батька [PERSON]. У даному кафе, на даний час, працюють 5 особи, з них 2 особи знаходиться на випробувальному терміні, а 3 особа працює по трудовому договору. З особами, які знаходяться на випробувальному терміні укладено відповідні угоди, строком на 7 днів. Перед допущення до роботи у всіх осіб отримуються паспортні дані для забезпечення безпеки кафе, з усіма працівниками проводиться інструктаж про умови роботи і техніку безпеки і виплачується заробітна плата не нижче мінімальної заробітної плати. Вказані особи працюють позмінно, а саме відпрацьовують одну добу та дві доби відпочивають. [PERSON] працювала у кафе «Стара фортеця» барменом з серпня 2011 року по грудень 2011 року. їй було відомо, що у вказаної особи є неповнолітня дитина. Але працювала вона не постійно, виходила на роботу по необхідності, коли її викликали. З [PERSON] трудові відносини офіційно не оформлялись. За [PERSON] у Пенсійний фонд відрахування не здійснювались у зв'язку з тим. що вона не була офіційно працевлаштована. [PERSON] працювала у кафе «Стара Фортеця» поваром приблизно з 15.02.2012 року, на даний час не працює у кафе «Стара Фортеця» з нею проведено повний розрахунок по заробітній платі. Після проведеної перевірки Дніпродзержинською ДПІ 21.02.2012 року [PERSON] було запропоновано укласти трудовий договір, але вона на роботу більше не виходила. Офіційно трудові правовідносини з [PERSON] не оформлялись, вона також проходила випробувальний термін, але договору на проходження випробувального терміну з нею не оформлялось. За [PERSON] у Пенсійний фонд відрахування не здійснювались у зв'язку з тим, що вона була офіційно працевлаштована. [PERSON] працювала у кафе «Стара Фортеця» барменом також приблизно з 15.02.2012 року, на даний час не працює у кафе «Стара Фортеця» з нею проведено повний розрахунок по заробітній платі. Після проведеної перевірки Дніпродзержинською ДПІ 21.02.2012 року [PERSON] було запропоновано укласти трудовий договір, але вона на роботу більше не виходила. Офіційно трудові правовідносини з [PERSON] не оформлялись, вона також проходила випробувальний термін, але договору на проходження випробувального терміну з нею не оформлялось. За [PERSON] у Пенсійний фонд відрахування не здійснювались у зв'язку з тим, що вона не була офіційно працевлаштована. [PERSON] працювала у кафе «Стара Фортеця» барменом приблизно у серпні 2011 року та виходила на роботу приблизно дві зміни, на даний час не працює у кафе «Стара Фортеця» з нею проведено повний розрахунок по заробітній платі, але підтвердження цього не має. У вересні та жовтні 2011 року [PERSON] в кафе «Стара фортеця» на працювала. Офіційно трудові правовідносини з [PERSON] не оформлялись, вона проходила випробувальний термін, але договору на проходження випробувального терміну з нею не оформлялось. За [PERSON] у Пенсійний фонд відрахування не здійснювались у зв'язку з тим, що вона не була офіційно працевлаштована. [PERSON] працювала у кафе «Стара Фортеця» барменом приблизно у вересні 2011 року та виходила на роботу приблизно дві зміни, на даний час не працює у кафе «Стара Фортеця». Офіційно трудові правовідносини з [PERSON] не оформлялись, вона також проходила випробувальний термін, але договору на проходження випробувального терміну з нею не оформлялось. За [PERSON] у Пенсійний фонд відрахування не здійснювались у зв'язку з тим, що вона не була офіційно працевлаштована. Заробітна плата їй не виплачувалась, у зв'язку з тим, що при її зміні було викрадено дерев'яний стіл та лавку а також, у зв'язку з тим, що на другу зміну її роботи, вона вживала алкогольні напої з продукції, що належали кафе та перебувала у нетверезому стані. У міліцію з приводу викрадення майна з кафе не звертались. Офіційно працевлаштованим працівником, який працює у кафе є її батько [PERSON], трудовий договір укладено 1 вересня 2011 року, працівник отримує заробітну плату у розмірі мінімальної заробітної плати. За вказаного працівника здійснюються всі необхідні відрахування до державних фондів соціальної спрямованості. [PERSON] працювала у кафе «Стара Фортеця» барменом приблизно тиждень, після чого 22.03.2012 року з нею був оформлен трудовий договір. Чи працювала у неї в кафе «Стара фортеця» громадянка [PERSON]. Олегівна та [PERSON] не пам'ятає. [PERSON], яка має малолітніх дітей працювала в кафе приблизно з початку березня 2012 року та пропрацювала приблизно 2 тижні без укладання трудового договору. Крім цього з вказаними особами вона не укладала трудових договорів в зв'язку з тим, що не вистачало часу для оформлення всіх необхідних документів для цього, та не знала, що укладати трудовий договір необхідно через сім днів з моменту доступу особи до роботи. У скоєному розкаюється і просить суд строго її не карати, розглядати справу із застосуванням ст. 299 КПК України, оскільки фактичні обставини справи не оспорює, пред'явлене їй звинувачення зрозуміло і його не оспорює. Також розуміє, що втрачає право оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, і це її добровільна і істинна позиція, що їй також викладено в письмовій заяві на ім'я судна. У скоєному розкаялася. Просить суд строго не карати. Провину по пред'явленому звинуваченню визнає в повному об'ємі і не оспорює. Вважає, що дії кваліфіковані вірно. Допитана в судовому засіданні потерпіла [PERSON], пояснила, що з 01.08.2011 року по 01.10.2011 року працювала в кафе "Стара фортеця" яке розташоване за адресою: м. Дніпродзержинськ, ін. Комсомольський, 13-а, підприємницьку діяльність в якому здійснює фізична особа-підприємець [PERSON] Працевлаштуватися в це кафе їй було необхідно, у зв'язку з тим, що має на утриманні двох малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У вказане кафе вона влаштувалась, дізнавшись про вакантне місце роботи через обяву в Дніпродзержинській міській газеті "[PERSON] газета". Влаштувавшись на роботу, погодивши графік роботи і заробітну плату в сумі 1500 гривен, трудовий договір з ФОП [PERSON] з нею не укладала. На прохання офіційно оформити трудові правовідносини не реагували, без наявної на це причини. Допитана в судовому засіданні потерпіла [PERSON], пояснила, що з серпня 2011 року по 14.01.2012 року працювала в кафе "Стара фортеця" яке розташоване за адресою: м. Дніпродзержинськ, ін. Комсомольський, 13-а, підприємницьку діяльність в якому здійснює фізична особа-підприємець [PERSON]. Працевлаштуватися в це кафе їй було необхідно, у зв'язку з тим, що має на утриманні двох малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У вказане кафе влаштувалася, дізнавшись про вакантне місце роботи через обяву в Дніпродзержинській міській газеті "[PERSON] газета". Влаштувавшись на роботу, погодивши графік роботи і заробітну плату в сумі 1500 гривен, трудовий договір з ФОП [PERSON] з нею не укладала. На прохання офіційно оформити трудові правовідносини не реагували, без наявної на це причини. Відповідно до ст. 299 КПК України, суд, з урахуванням позиції підсудної, прокурора, думки потерпілих, заява підсудної про розгляд справи відповідно до вказаної норми КПК підлягає задоволенню, вважає недоцільним дослідження фактичних доказів у справі, які ніким не оскаржуються. Сумнівів в добровільності і істинності позиції підсудної, у суду немає. Оцінюючи здобуті у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що провина [PERSON] у скоєному злочині в судовому засіданні встановлена і доведена, а її злочинні дії слід правильно кваліфікувати: - за ч.2 ст. 172 КК України, як грубе порушення законодавства про працю. При обранні міри покарання підсудній [PERSON], за вчинений нею злочин, суд виходить з вимог статті 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Обставин, які обтяжують покарання підсудної [PERSON], відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які пом'якшують покарання підсудної [PERSON], відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному, визнання провини. Враховуючи вищевикладене, а також характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, відповідно до вимог ст. 12 КК України, особу підсудної, яка визнала свою провину та розкаялася у скоєному, її характеризуючи дані, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не є судимою, думку потерпілих, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення [PERSON] і попередження нових злочинів з її боку, є покарання у вигляді позбавлення права займатися підприємницькою діяльність. На підставі викладеного і

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого по ч.2 ст.172 КК України. Призначити [PERSON] покарання: - за ч.2 ст. 172 УК України, у виді позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю. строком на два роки. Запобіжний захід [PERSON], до набуття вироком законної чинності, залишити таку ж - підписку про невиїзд з постійного місця проживання. Вирок може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його проголошення. Суддя Івченко Т. П.

Результат: guilty