Вид судочинства: commercial
Суддя: Підченко Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
10.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕМІУМ ФЛЕКС УКРАЇНА" (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВА КОСМЕТИКС ГРУП" (як покупцем) було укладено договір поставки № 10/06/21 за умовами якого постачальник на замовлення покупця зобов`язується виготовити флексографічним способом (з використанням фотополімерного кліше) та передати у власність покупця друковану продукцію, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію на умовах даного договору. Відповідно до п. 1.2. договору, повна назва продукції, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість продукції, терміни поставки, інші параметри продукції (щільність, товщина, кількість фарб, ширина бобини, внутрішній діаметр втулки), погоджуються сторонами в специфікаціях до цього договору. Пунктом 2.1. договору передбачено, що специфікації оформлюються на кожну поставку, підписуються двома сторонами, і стають невід`ємною частиною цього договору. У зв`язку з особливостями технології флексографічного виробництва, продукція може поставлятися з відхиленням +/- 10% від замовленого обсягу продукції і в такому випадку покупець не буде мати претензій до постачальника. У розділі 3 договору сторони погодили, що ціна одиниці продукції визначається в кожній специфікації (Додатку) і включає в себе: вартість виготовлення постачальником продукції, упаковки, маркування, фотополімерного кліше. Загальна сума договору складається з вартостей кожної партії продукції, зазначених в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 4.1. договору, оплата продукції проводиться покупцем у терміни, що вказані у Специфікації на кожну партію продукції, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Постачальник приступає до виготовлення продукції після підписання специфікації покупцем. Терміни поставки готової продукції узгоджуються і вказуються в Специфікації на конкретну партію продукції (п.п. 5.1. та 5.2. договору). Пунктами 6.1., 6.2. договору встановлено, що постачальник сповіщає покупця про готовність продукції за номером та/або на електронну пошту, які вказані у договорі. Умови поставки: DAP, склад покупця, який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 92. Договір діє з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.3 договору). Умовами п. 2.1. Специфікацій передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити продукцію шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у розмірі 100% від вартості продукції не пізніше 30 календарних днів з дати поставки продукції на склад покупця. Як стверджує позивач, з 30.07.2021 по 04.02.2022 було поставлено товар на загальну суму 845 994,26 грн за наступними видатковими накладними: - № 41 від 30.07.2021 на суму 95 556,34 грн; - № 40 від 30.07.2021 на суму 97 107,32 грн; - № 42 від 30.07.2021 на суму 91 148, 45 грн; - № 103 від 22.09.2021 на суму 99 136,14 грн; - № 215 від 01.12.2021 на суму 96 858,84 грн; - № 66 від 25.01.2022 на суму 97 505,42 грн; - № 67 від 25.01.2022 на суму 79 264,46 грн; - № 91 від 04.02.2022 на суму 98 465,52 грн; - № 92 від 04.02.2022 на суму 90 951,77 грн. Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання за договором в частині оплати поставленого товару. Відповідач відзив на позов не надав, викладених у позовній заяві доводів не спростував. Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 10/06/21 від 10.06.2021, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України). За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що позивач поставив на користь відповідача товар на загальну суму 845 994,26 грн, а відповідачем виконано оплату лише на суму 645 676,97 грн. Відповідні копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень наявні у матеріалах справи. Наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 203 317,29 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем, зокрема, останнім не надано суду доказів оплати продукції на вказану суму, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім наведеного розміру заборгованості позивачем заявлено до стягнення 45 926, 31 грн пені, 39 975,07 грн інфляційних втрат та 4 055,87 грн 3% річних. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 4 055,87 грн підлягають задоволенню у повному обсязі. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого договором строку, визначений позивачем період нарахування є обґрунтованим, а розрахунок арифметично правильний, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 39 975,07 грн підлягають задоволенню. Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 45 926,31 грн пені. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України). Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Відповідно до п. 7.3. договору, при порушенні строку здійснення платежів, згідно з п.п. 4.1. цього договору, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені і встановив, що вказаний розрахунок виконаний позивачем відповідно до умов договору та з урахуванням положень чинного законодавства України. Позивачем також вірно були визначені періоди нарахування пені. З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 926,31 грн пені за вказані позивачем періоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про наявність порушення зобов`язань за договором поставки. Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача згідно з вимогами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Флекс Україна" задовольнити. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Косметикс Груп" (03049, м. Київ, вул. Тополева, 6; код ЄДРПОУ 30310081) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Флекс Україна" (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 10, офіс 47; код ЄДРПОУ 44152657) заборгованість в розмірі 203 317,29 грн, пеню в розмірі 45 926,31 грн, 3% річних 4 055,87 грн, інфляційні втрати в розмірі 39 975,07 грн та судовий збір в розмірі 4 399,12 грн. Видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення складено та підписано 11.01.2023 року. Суддя Ю.О.Підченко

Результат: granted