Вид судочинства: civil
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2014-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та порядку користування майном, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 16.09.2000р. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17.01.2012р., яке набрало чинності 30.01.2012р., шлюб розірвано. Від вищевказаного шлюбу мають дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] За час спільного проживання та перебування у шлюбі вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказану квартиру було оформлено на відповідача на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2000р, зареєстрованому регіональною товарною біржею «Юго-Восток», реєстраційний № 662 від 23.10.2000р. та посвідченого у Димитровському БТІ. Відповідач не здійснює їй перешкоди у користуванні квартирою. Однак, балконна лоджія, яка знаходиться в залі та де вона висушує свої та дитячі речі, знаходиться в зальній кімнаті, а відповідач палить на балконі та псує речі. Також, зальна кімната за площею більша та діти після розлучення знаходяться на її піклуванні та утриманні і проживають разом з нею в одній кімнаті. Доречно буде вказати, що придбані речі побуту у спільному проживанні, відповідач продає та отримані кошти використовує за власним бажанням на свій розсуд. А саме, вона бажає залишити себе: нагрівальний бак - 900 грн., пральна машинка - 2000 грн., диван «Малютка» - 1200 грн., дитяча стінка - 1200 грн., парта для навчання - 500 грн., двоповерхове ліжко - 1500 грн., холодильник «Самсунг» - 3155 грн., телевізор «Супра» - 500 грн., ДВД LIJ сірого кольору - 300 грн. У зв'язку з вищевказаним просить: визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та відповідача; встановити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування кімнату розміром 14,3 м2 з балконною лоджією, а ванну, туалет, кухню, шафу, коридор залишити у спільному користуванні; залишити їй на користування: нагрівальний бак - 900 грн., пральна машинка - 2000 грн., диван «Малютка» - 1200 грн., дитяча стінка - 1200 грн., парта для навчання - 500 грн., двоповерхове ліжко - 1500 грн., холодильник «Самсунг» - 3155 грн., телевізор «Супра» - 500 грн., ДВД LIJ сірого кольору - 300 грн. Позивач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16.09.2000р., який зареєстрований Димитровським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 219 (а.с.12). Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2000р., реєстраційний № 662, укладеному на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток», зареєстрованого у БТІ м.Димитров 12.11.2000р., відповідач придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.20, 21). Згідно довідок про реєстрацію від 28.11.2013р. та від 11.12.2013р., сторони по справі та їх діти зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.43, 49). Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Оскільки квартира була придбана у 2000 році, то суд вважає, що до правовідносин про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, повинен застосовуватися КпШС України. Згідно ч.1 ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана під час шлюбу, суд вважає її спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заперечень з посиланням на відповідні докази щодо користування позивачем речами, вказаними у позові, відповідачем не надано, а тому суд вважає задовольнити вимоги позивача щодо користування наступним майном: нагрівальний бак, пральна машинка, диван «Малютка», дитяча стінка, парта для навчання, двоповерхове ліжко, холодильник «Самсунг», телевізор «Супра», ДВД LIJ сірого кольору. Разом з тим, позивач просить їй виділити у користування кімнату у спірній квартирі, а ванну, туалет, кухню, шафу, коридор залишити у спільному користуванні. Суд вважає, що у задоволенні цих вимог необхідно відмовити, оскільки не зазначено, яку саме кімнату необхідно залишити у користування відповідачу і у разі задоволення цих вимог, буде порушено право відповідача на користування спірною квартирою. До того ж, згідно п.14 постанови пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Але, як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги щодо поділу квартири в натурі, відсутні. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам судовий збір в сумі 530,89 грн. (419,49 грн. + 114,70 грн.), де 416,49 грн. - 1% від 1/2 частки вартості квартири; 114,70 грн. - 1/2 частка судового для вимог немайнового характеру. На підставі ст.22 КпШС України, п.14 постанови пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Резолютивна частина:
Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та порядку користування майном, задовольнити частково. Визнати право спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Визнати право користування за [PERSON] на наступне майно: нагрівальний бак, пральна машинка, диван «Малютка», дитяча стінка, парта для навчання, двоповерхове ліжко, холодильник «Самсунг», телевізор «Супра», ДВД LIJ сірого кольору. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 530,89 грн. Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку. Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя

Результат: partial