Вид судочинства: criminal
Суддя: Климчук С. В.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
На початку червня 2022 року [PERSON] в мережі «Інтернет» по домовленості отримав пропозицію від незнайомої йому особи на отримання за грошову винагороду посвідчення тракториста-машиніста без проходження відповідного навчання та здачі іспитів. Будучи зацікавлений у вказаній пропозиції, достовірно розуміючи, що такі дії відбуваються в порушення встановленої законодавством України процедури, [PERSON] у червні 2022 року поїхав у м. Одеса по особистих справах та передав незнайомій йому особі грошові кошти в сумі 8000,00 грн. Крім того, достовірно розуміючи, що для створення вказаного офіційного документу необхідно надати свою фотокартку та персональні дані у вигляді анкетних відомостей, [PERSON] вчинив вказані дії одночасно із передачею грошових коштів. Після цього за відносно короткий період часу невстановлена особа передала на виконання попередньої домовленості [PERSON] посвідчення тракториста-машиніста серія [NUMBER] , виготовлене на його ім`я. Згідно висновку експерта № 7265/22-21 від 15.11.2022 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серія [NUMBER] не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення виготовлений саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії. Досудовим слідством дії [PERSON] кваліфіковано за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається організацією. Крім того, 10.11.2022 приблизно о 10 год 15 хв [PERSON] в [ADDRESS] рухався за кермом транспортного засобу, а саме трактора колісного марки «Беларус-892», д.н.з. [NUMBER] . Будучи очевидцем того, що вказаний транспортний засіб порушив вимогу п. 9.5 ПДР України, а саме здійснював подачу звукових сигналів у населеному пункті без потреби, інспектор СРПП відділу поліції № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] , виконуючи службові обов`язки, визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а також посадовою інструкцією, на підставі п.1 пп.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з метою припинення даного адміністративного правопорушення та оформлення відповідних матеріалів, зупинив вищевказаний транспортний засіб, за кермом якого знаходився [PERSON] , та висловив вимогу пред`явити посвідчення тракториста-машиніста на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. При цьому, [PERSON] , достовірно розуміючи, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста серія [NUMBER] є підробленим та він його у встановленому законом порядку не отримував, свідомо передав його працівнику поліції для перевірки, тим самим використавши його. Відповідно до висновку експерта № 7265/22-21 від 15.11.2022 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серія [NUMBER] не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення виготовлений саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії. Досудовим слідством дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа. Допитаний в судовому засідання обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, визнав у повному обсязі за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція учасників судового провадження добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи. Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого [PERSON] у скоєнні ним кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається організацією, та за ч. 4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа. Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Так, при призначенні обвинуваченому [PERSON] міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії кримінальних проступків, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який працює різноробочим у ФОП " [PERSON] ", за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, компрометуючих матеріалів на [PERSON] до сторостинського округу не надходило, на обліку у наркологічному кабінеті та на «ДО» у психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей та неповнолітню сестру, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого [PERSON] відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого [PERSON] відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим [PERSON] нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. На переконання суду, призначене покарання у виді штрафу буде справедливим і достатнім для виправлення [PERSON] , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. При цьому, суд не погоджується з позицією прокурора та захисника, висловленою ними в судових дебатах щодо розміру штрафу, оскільки штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є надто м`яким покаранням для [PERSON] з огляду на характер скоєних кримінальних проступків та обставини, за яких вони були вчинені обвинуваченим. Відповідно до вимог ст.ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого [PERSON] на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи № 7265/22-21 від 15.11.2022 в розмірі 2831,55 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази. Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого немає.

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання: - за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити [PERSON] , [INFO] , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи № 7265/22-21 від 15.11.2022 в розмірі 2831,55 грн. На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі № 136/1792/22 від 14.11.2022 скасувати. Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії [NUMBER] , видане на ім`я [PERSON] , [INFO] , що знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження. Згідно ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Суддя [PERSON]

Результат: guilty