Вид судочинства: civil
Суддя: Терещенко О. І.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
11 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Воронівської сільської ради Білопільського району та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. До дня смерті тітки він піклувався про неї, а потім організував та здійснив її поховання. Інших спадкоємців, крім нього, [PERSON] не мала. На даний час він має намір оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку, що залишилась після смерті тітки, але з'ясувалось, що оригінал державного акту на право власності на землю був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, а також на норми ЦК УРСР 1963 року та ЦК України, [PERSON] просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явились, останній направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Воронівської сільської ради Білопільського району у судове засідання не з'явився, голова сільської ради Мороз Л.В. направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Воронівської сільської ради, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20 серпня 2002 року (а. с. 8, 10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2017 року, яке набрало законної сили 28 березня 2017 року, встановлено факт родинних відносин про те, що [PERSON] є племінником [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 7). Як вбачається з довідки-характеристики виконкому Воронівської сільської ради Білопільського району від 22 червня 2017 року №710, [PERSON] на день смерті [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті тітки шляхом розпорядження речами померлої та зберігання спадкових документів (а. с. 9). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 грудня 2017 року №50401443 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], не заводилася (а. с. 21). Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] обґрунтовував свої вимоги посиланням на положення статей ЦК УРСР 1963 року та ЦК України, зазначаючи, що відповідно до положень останнього він, як племінник [PERSON], відноситься до спадкоємців за законом померлої та відповідно до ст. 1265 ЦК України має права на успадкування вказаної земельної ділянки, однак через втрату оригіналу державного акту він зробити це у позасудовому порядку не може. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно зі ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з аналізу вказаних норм права, можна дійти висновку, що питання про встановлення факту прийняття спадщини за ЦК УРСР 1963 року може розглядатися лише щодо осіб, які входять до кола спадкоємців. В той же час, [PERSON], як племінник своєї тітки [PERSON], не входить до жодної з черг спадкування за законом, передбачених ЦК УРСР 1963 року, тобто не є спадкоємцем померлої, і позбавлений права на спадкування її майна. Щодо посилань відповідача на ч. 1 ст. 1265 ЦК України відповідно до якої у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 4, п.п. 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, за загальним правилом ЦК України застосовується до тих відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Але, оскільки акти цивільного законодавства не мають зворотної сили і це підтверджується положенням про те, що ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК, його норми застосовуються тільки до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, ЦК поширюється на права і обов'язки, які хоча і виникли до 1 січня 2004 року, але не припиняються і тривають після 01 січня 2004 року. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з роз'ясненнями, наданими ВСС України у п. 1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. У випадку якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] та строк на її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, закінчився задовго до набрання чинності ЦК України 2003 року, то до відносин щодо спадкування її майна може застосовуватися лише ЦК УРСР 1963 року. Таким чином, судприходить до висновку, що підстав для визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO], немає, оскільки позивач не входить до кола спадкоємців [PERSON] відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року, а тому права на спадкування не набув. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову до Воронівської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на земельну ділянку площею 4,27 га в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Відмовити [PERSON], РНОКПП [NUMBER], проживаючому за адресою: [ADDRESS], у задоволенні позову до Воронівської сільської ради Білопільського району Сумської області, код ЄДРПОУ 04389972, місце розташування: 41840, Сумська область, Білопільський район, село Воронівка, вулиця Центральна, будинок 14, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Результат: other