Вид судочинства: administrative
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 04.01.2018. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~в період з 01.01.2016 по 04.01.2018 не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки військова частина є бюджетною організацією, матеріальні цінності якої перебувають у державній власності, а тому джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів є Державний бюджет України, яким у 2016-2017 роках не закладено асигнувань на індексацію грошового забезпечення. Зазначає, що грошове забезпечення, в тому числі індексація, виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.12.2018 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Наказом командира Військової частини [NUMBER] по стройовій частині від 04.01.2018 №\~3 позивача, звільненого з військової служби наказом командира Військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 30.12.2017 № 133-рс у запас за підпунктом «і» пункту 1 частини восьмої\~статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», було виключено зі списків особового складу частини, з грошового та котлового забезпечення з 04.01.2018 (а.с. 31). Як вбачається з довідки про доходи від 26.11.2018 № 1010, наданої відповідачем, позивачу проводились нарахування та виплата індексації грошового забезпечення по 31.12.2015, а з 01.01.2016 по 04.01.2018 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення за рахунок збільшення премії індексація грошового забезпечення не проводилась (а.с. 29-30). Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(далі - Закон) відповідно до\~Конституції України\~визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до абзацу другого частини третьої\~статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Згідно\~статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»\~законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. В силу\~статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»\~державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Так,\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»\~(далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених\~Конституцією України\~гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Частинами першою та п`ятою\~статті 2 Закону\~встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. В силу частини першої\~статті 4 Закону\~індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Приписами частини другої\~статті 5 Закону\~передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Згідно частини шостої статті 5 Закону проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений\~Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №\~\~1078\~(далі\~- Порядок № 1078). Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування\~Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення. Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у\~разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру. Посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації судом не приймається до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів. Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом\~порядку. Таким чином, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 \~по 04.01.2018 підлягають задоволенню. Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Частина перша статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Положеннями частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України\~встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта\~статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини шостої\~статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, відповідно до частини сьомої\~статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем було подано до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат з підстав того, що в наданих позивачем документах на підтвердження витрат на професійну правову допомогу не вказано номеру справи, в рамках якої позивачу адвокатом надавалась правова допомога \~(а.с. 33-34). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.10.2018; акт прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу на підтвердження розміру оплати послуг адвоката від 06.11.2018, оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 06.11.2018. Зі змісту вказаних документів вбачається, що кошти в сумі 3000 грн. могли бути сплачені позивачем не лише за надання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи №\~620/3715/18, а і іншої правничої допомоги, визначеної умовами договору. Так, згідно акту прийму-передачі виконаних робіт від 06.11.2018 адвокатом виконано, зокрема, наступний вид робіт, підготовку процесуальних документів (підготовку та направлення запитів до відповідача, підготовку пакету документів для звернення до суду з позовною заявою, ксерокопіювання, подачу документів до Чернігівського окружного адміністративного суду). Однак, як вбачається з позовної заяви від 12.11.2018, вона підписана та подана до суду 13.11.2018 позивачем особисто. Копії документів, додані до позовної заяви, також посвідчені позивачем особисто, а матеріали справи не містять запитів адвоката до відповідача та жодних документів, які збиралися адвокатом. При цьому, суд звертає увагу на те, що до позовної заяви не додано довіреності або ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» на підтвердження повноважень адвоката як представника позивача. Отже, враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації позивачу витрат на правову допомогу. Враховуючи предмет даного позову, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до Військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] , код ЄДРПОУ [NUMBER] ) про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення задовольнити повністю. Зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 \~по 04.01.2018.

Результат: granted