Вид судочинства: criminal
Суддя: Мельник О. М.
Дата ухвалення: 2018-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
07 вересня 2017 року близько 21 години 00 хвилин [PERSON] сидів на лавці біля будинку №18 по вул. Гетьманській в м. Новомосковськ Дніпропетровської області та спілкувався з [PERSON] . Під час спілкування [PERSON] витяг з кишені свій мобільний телефон марки «Samsung G351H» та поклав його поруч на лавку. В цей момент у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел того ж дня близько 21 години 10 хвилин [PERSON] , дочекався коли [PERSON] відволікся на розмову з двома невстановленими під час досудового розслідування особами, які в цей час підійшли до [PERSON] , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав з лавки мобільний телефон марки «Samsung G351H», який належить [PERSON] , поклав його до кишені своєї куртки, після чого залишив місце скоєння злочину, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на суму 2399 гривень. Дії [PERSON] кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. В судовому засіданні обвинувачений [PERSON] пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні. Давати показання відмовився. В скоєному щиро кається. Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілого [PERSON] , який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, з приводу покарання обвинуваченого залишив це питання на розсуд суду, шкода йому відшкодована. Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції. Отже, суд вважає вину обвинуваченого [PERSON] у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений [PERSON] вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності і на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Беручи до уваги вказані вище обставини та особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд не знаходить підстав для призначення [PERSON] покарання із застосуванням положень ст.ст. 75,69 КК України, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, усім обставинам у справі та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення ним нових злочинів. Крім того, оскільки [PERSON] вчинив злочин до постановлення попереднього вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 99 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року, остаточно призначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці. Строк відбування покарання [PERSON] рахувати з моменту приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили. Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung G351H», переданий на зберігання потерпілому [PERSON] , залишити потерпілому. Стягнути з [PERSON] на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 4813-17 від 11.10.2017 року) у розмірі 99 гривень 00 копійок. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення. Суддя \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON]

Результат: guilty