Вид судочинства: commercial
Суддя: Светлічний Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1210,70 грн., пеню у розмірі 161,56 грн., 3% річних у розмірі 30,15 грн., інфляційні у розмірі 118,65 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору на постачання природного газу для потреб побутових споживачів №11410Е8О67GN026 від 10..02.2016р., що укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.12.2017р. судом прийнято позовну заяву до розгляду. Порушено провадження у справі та призначено ії до розгляду у судовому засіданні на 17.01.2018р. о 10:15. 15.12.2017 набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України. Відповідно до частини першої, п'ятої статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Згідно приписів частин 1 статті 247 ГПК України у спрощеному провадженні господарський суд розглядає малозначні справи. Приписи пункту 2 частини 5 статті 12 ГПК України визначають, що малозначними справами є справи, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розглянувши матеріали даної справи, беручи до уваги, що в даному випадку справа відповідає ознакам малозначної справи, наведеним у пункті 2 частини 5 статті 12 ГПК України, суд приходить до висновку про те, що справа №922/4097/17 підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до частини пятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем по справі 27.12.2017р. через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву за вх.№42797, в якому відповідач позов визнає та просить справу розглядати за відсутності представника відповідача. Враховуючи, що згідно ч. 3 ст. 196 ГПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за необхідне клопотання позивача задовольнити та справу розглядати за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Розглянувши матеріали справи та надані учасниками судового процесу документи і матеріали, судом встановлено наступне. 10.01.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання природного газу для потреб побутових споживачів №11410Е8О67GN026, далі по тексту - договір. Відповідно до положень п. 1.1 договору позивач зобов'язувався передати у власність природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 4.2. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості: грудень 2016 р. - 0,176 тис.м.куб. на загальну суму 1 210,70грн. Проте, вказані послуги відповідачем сплачені не були, що визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України. Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач проти позову не заперечує та наявність боргу перед позивачем визнає, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 1210,00 грн. (сума основного боргу) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню. Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь пеню у розмірі 161,56 грн., 3% річних у розмірі 30,15 грн., інфляційні у розмірі 118,65 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції. Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до умов договору (п. 6.2.1.) у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Перевіривши нарахування пені,3 % річних та інфляційних за допомогою системи "Законодавство", суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню. Судовий збір у розмірі 1600,00 грн. із врахуванням ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача з вини якого спір доведено до суду. Враховуючи викладене та

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (61108, м. Харків, вул. Академічна, 1, код ЄДРПОУ 14312223) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 87/59, п/р 26033301494851 в філії ХОУ ПАТ "Ощадбанк", МФО 351823) суму основного боргу у розмірі 1210,70 грн. 3. Стягнути з Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (61108, м. Харків, вул. Академічна, 1, код ЄДРПОУ 14312223) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 87/59, п/р 26008010058 в АБ "Кліринговий дім", МФО 300647, код ЄДРПОУ 39590621) пеню у розмірі 161,56 грн., 3% річних у розмірі 30,15 грн., інфляційні у розмірі 118,65 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Згідно зі ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Повне рішення складено 22.01.2018 р. Суддя [PERSON]

Результат: granted