Вид судочинства: administrative
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
І. ПРОЦЕДУРА 1. 23.10.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про: - визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення перерахунку розміру щомісячного довічного утримання судді з 18.02.2020 на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 № 04.2/108/20-с; - визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.07.2020 № 0400-0317-8/16179 про відмову у перерахунку довічного утримання судді у відставці [PERSON] ; - зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у місячний термін з дня набрання судовим рішенням законної сили здійснити [PERSON] перерахунок, нарахування та виплату щомісячного довічного утримання судді з 19.02.2020 на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 № 04.2/108/20-с, з урахуванням фактично отриманих сум без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. 2. Ухвалою суду від 28.10.2020 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від відповідача: копію заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; копію рішення (протоколу) про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; розрахунок стажу, який зарахований до страхового стажу; копії усіх заяв позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із доданими до них документами (у разі наявності); копії рішень (протоколів) про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі заяв позивача / рішень суду; копію заяви позивача від 20.07.2020 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та рішення, прийнятого за наслідками її розгляду. 3. 24.12.2020 відповідач надав відзив на позов із витребуваними доказами. ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА 4. Позивач вважає протиправною відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки така відмова не відповідає рішенню Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, оскільки змінились складові суддівської винагороди та виникли правові підстави для перерахунку утримання. 5. Із посиланням на рішення Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20 позивач просив позов задовольнити. ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 6. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що на підставі заяви позивача від 20.01.2020 № 04.2/24/20-С було проведено перерахунок з 01.01.2020. В березні 2020 позивач звернулась із заявою про перерахунок утримання на підставі довідки від 25.02.2020, повідомленням від 27.03.2020 заявнику роз`яснено, що перерахунок може бути проведено при надходженні додаткових документів, згідно яких буде підтверджено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання позивач підтвердила відповідність займаній посаді та працювала на посаді судді щонайменше три роки після прийняття відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання. 7. 20.07.2020 позивач знову звернулась із заявою про перерахунок утримання судді на підставі довідки від 25.06.2020, листом від 27.07.2020 заявника повідомлено можливість перерахунку за умови збільшення суддівської винагороди після 18.02.2020. 8. Конституційним Судом України від 18.02.2020 року прийнято рішення № 2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ. Рішенням № 2-р/2020 визнано неконституційним, зокрема, пункт 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 9. У зв`язку з цим з 18.02.2020 року порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці регулюється статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини 4 статті 142 Закону № 1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 10. Суддям у відставці, яким за зверненням до 18.02.2020 перерахунок проведено з 01.01.2020 року виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020. 11. Крім того, автоматичне проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, про що зазначено в пункті 16 Рішення № 2-р/2020, може бути розглянуто при збільшенні розміру суддівської винагороди після набрання чинності Рішенням № 2-р/2020 виключно на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, наданих відповідними судами. 12. Щодо вимоги про обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідач зазначив, що вказане питання є похідним, оскільки ключовим правовим питанням є право заявника на перерахунок утримання на підставі виданої довідки, та резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 13. [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.09.2016 та подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 26.09.2016 органом пенсійного фонду призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 14. Згідно із розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , тривалість стажу роботи станом на 26.09.2016 складає 34 роки 03 місяці 05 днів. 15. 25.06.2020 за вих. № 04.2/108/20-С Дніпровським апеляційним судом видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] станом на 18.02.2020, згідно із якою суддівська винагорода при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 227016 грн, у тому числі посадовий оклад 126120 грн, доплата за вислугу років 100896 грн (80%), довідка видана на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ. 16. 20.07.2020 [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 25.06.2020 за вих. № 04.2/108/20-С. 17. За результатами розгляду вказаної заяви, листом від 27.07.2020 № 0400-0317-8/61179 «Про відмову в перерахунку довічного грошового утримання», відділ з питань перерахунків пенсій № 12 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив, що розглянув заяву від 20.07.2020 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки про суддівську винагороду від 25.06.2020 за № 04.2/107/20-С станом на 01.01.2020, виданої Дніпровським апеляційним судом, та повідомив наступне: - Конституційним Судом України 18.02.2020 прийнято рішення № 2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі - Рішення № 2-р/2020). Рішенням № 2-р/2020 визнано неконституційним, зокрема пункт 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402). Рішення № 2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання; - з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону № 1402, згідно із якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону №1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; - у Рішенні від 14.12.2000 № 15-рп/2000 Конституційний Суд України визначив, що положення частини другої статті 150 Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність; - враховуючи зазначене, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом № 1402, не пропрацював на посаді судді три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями, що надходять після 18.02.2020, виникає згідно статті 142 Закону № 1402; - суддям у відставці, яким за зверненням до 18.02.2020 перерахунок проведено з 01.01.2020 виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020; - автоматичне проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, про що зазначено в пункті 16 Рішення № 2-р/2020, може бути розглянуто при збільшенні розміру суддівської винагороди після набрання чинності Рішенням № 2-р/2020 виключно на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, наданих відповідними судами. V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 18. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 19. Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. 20. Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. 21. У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини 5). 22. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402). 23. Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453 «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу. 24. На підставі частини першої статті 142 Закону № 1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною 1 цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону № 1402). 25. Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 26. Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. 27. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. 28. Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді становить: - судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; - судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; - судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. 29. Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 30. Пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. 31. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453 «Про судоустрій і статус суддів». 32. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453 «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402). 33. Законом України від 16.10.2019 №193 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402. 34. Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402). 35. Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. 36. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453 «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. VІ. ОЦІНКА СУДУ 37. Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. 38. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. 39. У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. 40. Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020. 41. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 зі змінами. 42. У вказаному Рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. 43. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453 «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. 44. Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). 45. Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013). 46. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. 47. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли 65-річного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402. 48. Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. 49. У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України Рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним. 50. Згідно із частиною 1 статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136 «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. 51. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. 52. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 53. Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а зазначав, що підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 54. Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє. 55. Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач з 19.02.2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. 56. Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402. 57. Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 58. Згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 17, частини 5 статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. 59. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» («Doran v. Ireland», заява № 50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» («SalahSheekh v TheNetherlands»; заява № 1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. 60. При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. 61. Забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи. 62. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. 63. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність. 64. Різниця у правах суддів у відставці на перерахунок їх довічного грошового утримання судді в залежності від проходження ними кваліфікаційного оцінювання під час перебування на посаді судді та (або) необхідності пропрацювати на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 65. Наведена правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду у зразковій справі № 620/1116/20 від 16.06.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020. 66. Враховуючи, що дана справа є типовою, суд у відповідності до частини 3 статті 291 КАС України застосовує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20. 67. Зважаючи на те, що позивач вийшов у відставку з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, грошове утримання має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує суддя апеляційного суду. 68. Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій відповідача щодо непроведення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18.02.2020 на підставі довідки від 25.06.2020 № 04.2/108/20-С та визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 27.07.2020 № 0400-0317-8/16179 про відмову у перерахунку довічного утримання судді у відставці, суд зазначає що позивач заявив дві основні позовні вимоги, направлені на захист одного порушеного права. 69. Оскільки вчинення дій щодо непроведення перерахунку є фактично бездіяльністю, яка пов`язана із наданою відмовою у перерахунку, та у спірних правовідносинах орган пенсійного фонду відмовив у проведенні такого перерахунку, належним способом захисту порушеного права є оскарження відмови у здійсненні перерахунку, що позивачем реалізовано при заявленні цього спору. 70. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними оскаржуваних дій. 71. У заявленому спорі суд здійснює контроль легальності відмови у такому перерахунку, оформленої листом від 27.07.2020 № 0400-0317-8/61179. 72. Суд зазначає, що позивач звернулась 20.07.2020 із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25.06.2020 № 04.2/108/20-С, яка видана станом на 18.02.2020, а не як помилково зазначає відповідач із довідкою від 25.06.2020 № 04.2/107/20-С, яка видана станом на 01.01.2020. 73. З урахуванням обставин справи та наведених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України та рішення Верховного Суду у зразковій справі, суд приходить до висновку про протиправність відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі заяви позивача від 20.07.2020 та довідки Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 № 04.2/108/20-С станом на 18.02.2020. 74. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 75. Враховуючи наведену норму, обставини наявності протиправності відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 № 04.2/108/20-С, з урахуванням фактично виплачених сум. 76. Надаючи оцінку частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру, суд зазначає, що вказана позовна вимога заявлена на майбутнє, коли як захисту підлягають порушені права. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ 77. З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його часткового задоволення. щодо судового збору 78. Оскільки судом задоволено одну основну позовну вимогу немайнового характеру, із похідною вимогою, на користь позивача присуджуються понесені судові витрати на сплату судового збору за подання позову немайнового характеру. 79.

Резолютивна частина:
80. Адміністративний позов [PERSON] (код [NUMBER] ; [ADDRESS] ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427; вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 81. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , оформлену листом від 27.07.2020 № 0400-0317-8/61179 «Про відмову в перерахунку довічного грошового утримання». 82. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 № 04.2/108/20-С, з урахуванням фактично виплачених сум. 83. В іншій частині позовних вимог відмовити. 84. Стягнути на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. 85.

Результат: partial