Вид судочинства: commercial
Суддя: Бунякіна Г.І.
Дата ухвалення: 2011-09-13 00:00:00+03

Обставини справи:
Перевіркою, проведеною старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Кременчуцького району 15 березня 2011 року, результати якої були оформлені Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства ( далі - Акт від 15.03.2011р.), Актом обстеження земельної ділянки від 15.03.2011р. №9 (далі - Акт №9), до яких як актів перевірки Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Полтавській області зроблена відсилка в позові, було констатовано, що ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»самовільно зайняв земельну ділянку площею 2,05 га на території ДП «Кременчуцьке лісове господарство»в урочищі «Широке», квартал 16, Крюківського лісництва на території Білецьківської сільської ради за межами населеного пункту під складування відходів виробництва (шлаків, горілої землі тощо). За результатами зазначеної перевірки був оформлений припис за №30 інженеру технагляду 1 категорії відповідача Карпову С.С. про усунення в місячний термін «порушення земельного законодавства за межами с. Білецьківка на площі 2,05 га»( цитується дослівно за приписом). Актом перевірки відділу Держкомзему у Кременчуцькому районі від 15.04.2011р. фіксується невиконання ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»умов припису посадової особи №30 від 15.03.2011р. При цьому в кожному з трьох зазначених вище актів зазначається як додаток до них -план-схема земельної ділянки. В акті від 15.03.2011р. цей додаток конкретизується як Додаток №1. На вимогу суду надати зазначені додатки до актів перевірки від 15 березня та 15 квітня 2011 року, останні (додатки) так і не були надані. В судове засідання 13.09.2011р. представником позива-3 та третьої особи була надана світлокопія схеми розташування існуючих відвалів ливарного виробництва ВАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»на території Білецьківської сільської ради з відображенням меж відведення для зазначених цілей земельних ділянок, яка не ідентифікується як додаток до відмічених актів як за назвою, так і поміткою того, що це є саме додаток до конкретного акту перевірки. Навпаки та обставина, що цю схему склав представник ТОВ «Азимут»без зазначення дати, який не був учасником перевірок 15 березня та 15 квітня 2011 року, засвідчує про приналежність цього документа до якихось інших документів, які не є вмотивуванням позову. В спростування висновків перевірки від 15.03.2011р. щодо самовільності використання відповідачем земельної ділянки на спірній території - землях лісогосподарського призначення Крюківського лісництва ДП "Кременчуцьке лісове господарство" в урочищі "Широке", квартал 16, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»надано Договір оренди земельної ділянки від 21.03.2003р., укладений між Кременчуцькою РДА та відповідачем, за яким для цілей складування відходів виробництва останньому надана на платній основі на умовах оренди на 20 років земельна ділянка площею 7,4 га, що знаходиться на території Білецьківської сільської ради Кременчуцького району. Згідно акту встановлення в натурі зовнішніх меж земельної ділянки від 10.12.2002р., що передував укладенню договору оренди землі від 21.03.2003р. на підставі розпорядженням голови облдержадміністрації №359 від 28.11.2002р., розміри розташування земельної ділянки приведені на плані, що є невід'ємною частиною як даного акта, так і договору оренди землі. Як засвідчує план-схема земельної ділянки, остання межує з землями ТОВ «КНК»та Кременчуцького Держлісгоспу. При цьому права третіх осіб на земельну ділянку узгоджено з Кременчуцьким держлісгоспом. Таким чином, висновки перевірки за Актом від 15.03.2011р. про самовільне використання земельної ділянки ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»в урочищі «Широке», 16 квартал, Крюківського лісництва, що на території Білецьківської сільської ради Кременчуцького району не відповідає наведеним доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 125 ЗК України закріплено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. В даному випадку відповідач набув право оренди земельної ділянки за відповідною угодою, про яку йдеться вище, з визначенням цілей для яких вона надається -складування відходів виробництва, і приступив до її використання маючи відповідні правовстановлюючі документи. Не спростовує цієї обставини і природоохоронна прокуратура в своїх запереченнях на відзив, посилаючись на те, що підприємство-відповідач має дві угоди з Кременчуцькою РДА про оренду землі загальною площею в 11,87 га, в т.ч. і зазначений, для цілей розміщення відходів виробництва. Належні докази відносно того, що ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод»вийшов за межі землекористування за договором від 21.03.2011р. відсутні. Не можуть слугувати такими доказами і акти перевірки органів Держкомзему від 15.03.2011р. та від 15.04.2011р., до яких відсилається природоохоронний прокурор та позивачі, оскільки не містять такої інформації взагалі, а також даних яким шляхом визначена площа 2, 05 га під відходами за межами дислокації землевідведення відповідача та чи є виявлені контролюючим органом відходи на території лісництва саме відходами за результатами господарської діяльності відповідача. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. За положеннями ст. 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України). Частиною 1 ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Резолютивна частина:
1. В позові відмовити. 2. Копію рішення надіслати природоохоронному прокурору, сторонам, третій особі за адресами, зазначеними у його вступній частині, та прокуратурі Полтавської області (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7) . СУДДЯ Г.І.БУНЯКІНА Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.09.2011р.

Результат: denied