Вид судочинства: criminal
Суддя: Олізаренко С. М.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON], будучи офіційно працевлаштованою згідно наказу № 12 л.с. від 01.03.2007 року продавцем - касиром ТОВ «Аттіка», 01.03.2007 року уклала договір з вищезазначеним підприємством про повну матеріальну відповідальність. Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених їй матеріальних цінностей, у зв'язку з чим зобов'язана: - бережно відноситись до переданих їй на зберігання матеріальних цінностей, які належать Власнику і приймати заходи для запобігання збитку; - своєчасно повідомляти Власнику про всі обставини, які перешкоджають зберіганню ввірених їй цінностей; - вести обліки та надавати відгуки про наявність ввірених їй матеріальних цінностей; - приймати участь у проведенні інвентаризацій ввірених їй матеріальних цінностей. У разі незабезпечення за виною співробітника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, спричиненого Власнику, і його відшкодування здійснюється відповідно діючого законодавства України. 19 жовтня 2012 року о 20 годин 30 хвилин, в порушення вимог вищевказаного договору від 01.03.2007 [PERSON], перебуваючи на своєму робочому місці - торговому об'єкті (кіоску) ТОВ «Аттіка», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 37/39, під час виконання своїх обов'язків продавця - касира, маючи намір на незаконне привласнення та розтрату майна підприємства ТОВ «Аттіка», діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, самовільно взяла з каси ввірені їй, грошові кошти в сумі 1796,20 гривень, що перебували в її віданні, які використала та витратила на власний розсуд, заподіявши своїми діями нестачу грошових коштів в касі торгового об'єкту (кіоску) ТОВ «Аттіка» на зазначену суму. Дії [PERSON] вірно кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні. Під час досудового розслідування 30.12.2013р. між підозрюваною [PERSON] та потерпілим ТОВ "Аттіка", інтереси якого, представляє [PERSON], укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 473 КПК України, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.1 ст.191 КК України, а також щодо покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Крім того, узгоджено строки відшкодування завданої від кримінального правопорушення шкоди. Так, підозрювана [PERSON] визнає заявлений потерпілим ТОВ «Аттіка» в особі [PERSON] цивільний позов на суму 1796,20 гривень, відшкодовує 24.01.2014 року потерпілому ТОВ «Аттіка» суму у розмірі 500 гривень, та у подальшому остаточно відшкодовує суму завданої шкоди до 24.04.2014 року. За умовами угоди підозрювана [PERSON] засвідчила, що вона зобов'язується беззастережно визнати вину у вчиненні інкримінованого злочину, сприяти розслідуванню кримінального провадження. Обираючи вид і міру покарання підозрюваній, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підозрюваної, її щире каяття у вчиненому. У підготовчому судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю. Ствердила, що розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про примирення, яку уклала добровільно, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов'язання. Представник потерпілого в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, крім того уточнив позовні вимоги, зменшивши їх до 996,20 грн., у зв'язку з частковим погашенням [PERSON] заподіяної шкоди у розмірі 800 грн.. Прокурор проти затвердження угоди не заперечував. Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного. Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. За умовами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Судом встановлено, що [PERSON] вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.191 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілим є ТОВ "Аттіка". Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про примирення, що відповідає вимогам ст.471 КПК України, та розуміють наслідки її затвердження, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України на яке обвинувачена погоджується, обрані з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України. Обвинувачена працює без офіційного працевлаштування продавцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Обставинами, які пом'якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини та щире каяття обвинуваченої. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено. Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання. Процесуальні витрати підлягають стягненню з [PERSON] згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України. Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої [PERSON] в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Затвердити угоду про примирення, укладену 30.12.2013р. між підозрюваною [PERSON] та потерпілим ТОВ "Аттіка", інтереси якого представляє [PERSON] [PERSON] визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, за яким призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.12.2013р. покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України покласти на [PERSON] обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Позов ТОВ "Аттіка" задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттіка" майнову шкоду в сумі 996,20 грн. Стягнути з [PERSON] на користь держави процесуальні витрати, понесені при провадженні судово-економічної експертизи №126 від 30.12.2013 в сумі 613 грн. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом. Суддя: С.М. Олізаренко

Результат: guilty