Вид судочинства: criminal
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON], обіймаючи посаду директора ЗОШ І-ІІІ ступеня с.Дубечне, будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські повноваження, всупереч вимогам ст.ст. 14, 16 Кодексу України про надра, не отримала відповідного дозволу на спеціальне водокористування, в період з 07.08.2007р. по 23.07.2013 р. незаконно видобувала підземні води шляхом викачування води, які згідно з переліком корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року, є корисною копалиною загальнодержавного значення, із артезіанської свердловини, що знаходиться на території ЗОШ І-ІІІ ступеня, при цьому обліку видобування та використання вказаних копалин не здійснювала. Таким чином, [PERSON] вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.240 КК України. У судовому засіданні обвинувачена [PERSON] вину у вчиненні злочину не визнала та показала, що на посаді директора ЗОШ І-ІІІ ступеня с. Дубечне перебуває з 2007 року. Вважає, що вона не в повній мірі є службовою особою і не є суб'єктом інкримінованого кримінального правопорушення. При призначенні її на посаду директора відділ освіти не передавав їй по акту ніяких матеріальних цінностей. Насамперед школа не є юридичною особою, оскільки не є розпорядником коштів, не має власного кошторису, а ввірене у користування майно являється спільною власністю територіальних громад сіл, селища району. Вона не мала умислу щодо незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення. На території школи знаходиться артезіанська свердловина та водонапірна башта, що перебуває на балансі відділу освіти Старовижівської райдержадміністрації, передача яких здійснена на підставі рішення сесії Дубечненської сільської ради та акту приймання-передачі від 8 січня 2004 року. На баланс ЗОШ І-ІІІ ступеня с.Дубечне свердловина та водонапірна башта ніколи не передавалися. З водонапірної башти здійснюється водопостачання, для господарських потреб школи та вторинних користувачів, а саме пожежної частини Дубечненської сільської ради, дитячого садочку с. Дубечне, амбулаторії та восьмиквартирного житлового будинку. Підключення до водонапірної башти вказаних вторинних споживачів, було здійснено ще до її призначення на посаду директора вказаної ЗОШ. Оскільки водонапірна башта та артсвердловина перебувають на балансі відділу освіти і є комунальною власністю, відділ освіти сплачує податок за використання надр загальнодержавного значення, то вона й не уповноважена укладати договори із вторинними водокористувачами на водопостачання і оформляти дозвіл на спецводокористування. 23 серпня 2002 року державним управлінням екології та природних ресурсів у Волинській області був виданий Дубечненській сільській раді дозвіл на спеціальне водокористування до 31 грудня 2012 року та в подальшому продовжений до 5 травня 2018 року. Також 23 липня 2013 року за вказівкою начальника відділу освіти [PERSON] вона отримала дозвіл на спеціальне водокористування артсвердловиною. Тобто, про незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення не може йти мова, оскільки відповідний дозвіл був і саме основне на вказану артсвердловину. Жильці будинку погодилися сплачувати кошти за втрати електроенергії на забезпечення водопостачання, у вигляді спонсорської допомоги, які надходили в касу відділу освіти Старовижівської РДА. В період з 07 серпня 2007 року по 24 липня 2013 року із артезіанської свердловини, яка розташована в с. Дубечне Старовижівського району по вул. Незалежності, 22, вона не здійснювала умисно незаконного видобування підземних вод, шляхом викачування води за допомогою насоса «ЕЦВ-6-10- 80», а облік видобування та використання вказаних корисних копалин здійснювала розрахунковим методом. Умисних дій, які виразилися в незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, не вчиняла і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України не скоювала, просить її виправдати. Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення обвинуваченою [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: - показаннями в судовому засіданні свідків - бухгалтерів відділу освіти [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що водокористувачем є ЗОШ І-ІІІ ст. с. Дубечне, а тому школа повинна була отримати дозвіл; все майно закріплене за ЗОШ, зокрема за завгоспом [PERSON]; водонапірна башта і артезіанська свердловина були передані на баланс відділу освіти у 2004 році, дозволу на спецкористування водою до 24.07.2013 року у школи не було, договори із споживачами не укладались, податок за користування надрами та оплату за воду сплачує відділ освіти, але башта і артезіанська свердловина знаходяться в школі; - показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON], сільського голови с.Дубечне, та свідка [PERSON], бухгалтера Дубечненської сільської ради, про те, що водонапірна башта і свердловина були передані у 2004 р. сільською радою на баланс відділу освіти Старовижівської РДА; дозвіл на спеціальне водокористування був у сільської ради, зокрема на вказану свердловину; сільська рада податок за водокористування не сплачувала, із вказаної свердловини здійснювалось водопостачання дитячого садка, пожежного депо, амбулаторії та житлового будинку; - показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що він, як завгосп школи відповідальний за збереження матеріальних цінностей школи; у 2004 р. Дубечненська сільська рада передала відділу освіти водонапірну башту; до даної свердловини підключені дитячий садок, приміщення ФАПу, восьмиквартирний житловий будинок; лічильника обліку води в школі немає, тому розрахунки за споживання води проводилися з урахуванням потужності насоса та кількості спожитої електричної енергії; за користування водою жителі будинку по [ADDRESS] сплачували на рахунок школи у виді спонсорської допомоги; найбільше води споживала школа; дозволу на спеціальне водокористування у школи не було; - показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON], яка будучи директором школи до 2007 року показала, що після передачі на баланс відділу освіти водонапірної башти, школа не отримувала дозволу на спеціальне водокористування ; - показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що жителі будинку [ADDRESS] сплачували щомісяця спонсорську допомогу для школи, а фактично це були кошти за користування водою; - показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]- жителів будинку [ADDRESS] про те, що вони користуються водою із свердловини, що знаходиться в школі та сплачували з 2007 року кошти за користування водою у вигляді спонсорської допомоги; - показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що вона будучи директором ЗОШ с.Залюття у 2013 році надавала [PERSON] зразки документів, які необхідні для дозволу на спецводокористування; - рішенням Дубечненської сільської ради від 09.10.2003 р. №13/12 Про передачу повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності сільської ради, згідно з яким передано на баланс Старовижівському районному відділу освіти водонапірну башту та артезіанську свердловину (школа с.Дубечне) /а.с. 28 т.1/; - актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Дубечненської ЗОШ І-ІІІ ступеня відділу освіти Старовижівської РДА від 13.06.2013р., згідно з яким в ході перевірки державною екологічною інспекцією у Волинській області встановлено, що право Дубечненської сільської ради на водокористування не припинено, свердловина передана на баланс відділу освіти, однак угода на користування свердловиною між Дубечненською сільською радою та відділом освіти не підписана, що є порушенням п.2 ч.1 ст.43, ч.7 ст.51 Водного кодексу України. Облік забору та використання посадовими особами Дубечненської ЗОШ та Дубечненською сільською радою, в порушення п.7 ч.1 ст.44 ВК України не здійснюється, пристрої та вимірювальна апаратура, що здійснює облік об'ємів забору і скидання води відсутні, чим порушено п.1, 6 ч.1 ст. 98 ВК України. /а.с. 54-55 т.1/; - клопотанням директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Дубечне на отримання дозволу на спец водокористування, згідно з яким директор школи звернулася для отримання дозволу, а не керівництво відділу освіти /а.с. 51-53 т.2/; - дозволом на спецводокористування, отриманого директором [PERSON] /а.с. 151 т.1/; - актом передачі артсвердловини та водонапірної башти від 08.01.2004р., згідно з яким її передано в районний відділ освіти /а.с. 79 т.1/; - дозволом на спецводокористування, виданим Дубечненській сільській раді № 777 від 23.08.2002р. /а.с. 80-83 т.1/; - копіями оборотних відомостей та інвентарних карток про те, що свердловина і водонапірна башта знаходяться в ЗОШ І-ІІІ ступеня с.Дубечне /а.с. 97-102 т.1/; інвентаризаційних описів основних засобів /а.с. 128 т.2/; - свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи - ЗОШ І-ІІІ ст. с.Дубечне, довідкою з єдиного реєстру підприємств та організацій, статутом ЗОШ І-ІІІ ступеня с. Дубечне, згідно з якими Дубечненська ЗОШ зареєстрована у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» порядку як юридична особа, має самостійний баланс, печатку, штамп, ідентифікаційний номер; навчальний заклад користується природними ресурсами і несе відповідальність за дотримання вимог та норм з їх охорони /а.с.135-136 т.1, а.с. 22-31 т.2/; - наказом про розподіл обов'язків між адміністрацією школи від 28.08.2012р. відповідно до якого [PERSON] наділена повноваженням щодо видачі наказів, інших актів, звільнення та прийняття на роботу, забезпечення належного фінансово- господарського стану школи, тощо, а також безпосередньо керує роботою заступників, у тому числі з господарської діяльності /а.с. 32 т.2/; - посадовою інструкцією директора Дубечненської ЗОШ /а.с. 18-20 т.2/; - контрактом з керівником підприємства - [PERSON] від 07.08.2013 з додатками, відповідно до якого визначені обов'язки директора Дубечненської ЗОШ І-ІІІ ступеня [PERSON] щодо поточного керівництва школи, організовувати його виробничо-господарську діяльність, ефективного використання майна, забезпечення виконання показників господарської діяльності, а також наділена правом самостійно вирішувати всі питання управління діяльністю школи, укладати договори, правочини, розпоряджатися майном, коштами, накладати на працівників стягнення, видавати накази та інші акти, давати доручення тощо. Тобто це все свідчить, що [PERSON] наділена як організаційно-розпорядчими, так і адміністративно-господарськими повноваженнями /а.с.39-49 т.2/; - оборотними відомостями по спонсорській допомозі, згідно з яких протягом 2007-2013 років жителі багатоквартирного будинку щомісячно сплачували кошти за водопостачання під виглядом спонсорської допомоги. Зазначені документи повністю підтверджують показання свідків - мешканців будинку /а.с. 224-249 т.1/. Суд не бере до уваги доводи обвинуваченої про те, що Дубечненська ЗОШ не є юридичною особою, оскільки вони спростовуються свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи - ЗОШ І-ІІІ ст. с.Дубечне, довідкою з єдиного реєстру підприємств та організацій, згідно з якими та з дотриманням вимог ст.ст. 80, 89 Цивільного кодексу України, ЗОШ І-ІІІ ст. с.Дубечне зареєстрована у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», а також доводи обвинуваченої про те, що водонапірна башта та артезіанська свердловина не перебувають на балансі та у власності школи, оскільки спростовується наявними в матеріалах справи оборотними відомостями та інвентарними картками. З постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року вбачається, що підземні води віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення. Відповідно до ч.3 ст.38 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" від 25 червня 1991 року в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності. Згідно з п.7, п.9 ст.44 Водного кодексу України - водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу та здійснювати облік забору та використання вод. Ст. 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Відповідно до п.2 ст.43 Водного кодексу України, водокористувачі мають право використовувати водні об'єкти на умовах оренди, що було порушено згідно з актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 04.06.2013р. З огляду на наведене, суд не бере до уваги доводи обвинуваченої, що школа не є водокористувачем, а тому не повинна виготовляти дозвіл на водокористування. Обставин, що пом'якшують покарання обвинуваченої [PERSON] немає, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої немає. Призначаючи покарання обвинуваченій [PERSON], суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини справи, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога і психіатра не перебуває і вважає за необхідне обрати їй покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч.2 ст. 240 КК України. Органами досудового розслідування [PERSON] обвинувачується в тому, що [PERSON], перебуваючи на посаді директора вказаного навчального закладу, будучи посадовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, у період з 07 серпня 2007 року по 24 липня 2013 року здійснюючи незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - підземних вод із артезіанської свердловини - бО/ЧОР/Дніпро/981/, глибиною 80 метрів, яка розташована в с. Дубечне Старовижівського району по вул. Незалежності, 22, здійснювала незаконне видобування підземних вод, шляхом викачування води за допомогою насоса «ЕЦВ-6-10-80», здійснювала водопостачання вторинних водокористувачів за рахунок бюджетних коштів, зловживаючи своїм службовим становищем вчинила розтрату бюджетних коштів на загальну суму 836,25 гривень, а саме: у червні, липні, серпні 2011 року, діючи в інтересах третіх осіб, зокрема вторинних водокористувачів користувачів, а саме: пожежного депо Дубечненської сільської ради, ДНЗ «Сонечко» с. Дубечне, восьмиквартирного житлового будинку, двох приміщень Старовижівської ЦРЛ (ФАП та амбулаторія) та одного житлового будинку, подала інформацію про те, що школою використано 164, 129, 115 кВт електроенергії, відповідно. На підставі поданої інформації відділом освіти Старовижівської РДА разом з інформацією з інших шкіл району проведено звірку використаної електроенергії з ПАТ «Волиньобленерго», після чого, за рахунок бюджетних коштів у червні, липні, серпні 2011 року оплачено витрати на електроенергію, яка використовувалася для добування води вторинним водокористувачам в сумі 164,45 грн., 129,35 грн., 115,31 грн. відповідно, шляхом перерахування цих коштів на рахунки ПАТ «Волиньобленерго» за платіжними дорученнями №1909, №2000, №2049 відповідно. У подальшому, директор у червні, липні, серпні 2012 року подала інформацію про те, що школою використано 163, 113, 100 кВт електроенергії, відповідно. На підставі поданої інформації відділом освіти Старовижівської РДА, разом з інформацією з інших шкіл району проведено звірку використаної електроенергії з ПАТ «Волиньобленерго», після чого за рахунок бюджетних коштів у червні, липні, серпні 2012 року оплачено витрати на електроенергію, яка використовувалася для добування води вторинним водокористувачам в сумі 185,17 грн., 128,37 грн., 113,60 грн. відповідно, шляхом перерахування цих коштів на рахунки ПАТ «Волиньобленерго» за платіжними дорученнями №528, №611, №675 відповідно. Всього, як директор загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Дубечне, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинила розтрату бюджетних коштів на загальну суму 836,25 гривень. В обґрунтування пред'явленого [PERSON] обвинувачення сторона обвинувачення посилається на: - відомості спонсорської допомоги з яких вбачається, що жителі багатоквартирного будинку щомісячно сплачували кошти за водокористування у вигляді спонсорської допомоги. Зазначені документи повністю підтверджують показання свідків - мешканців будинку; - довідки про показники лічильників електроенергії ЗОШ І-ІІІ ст. с. Дубечне з яких вбачається, що дійсно показники за підписом директора школи направлялися у відділ освіти Старовижівської РДА та на підставі яких формувався акт використаної електричної енергії для подальшої оплати і як вказувалося раніше зазначені дані повністю співпадають з інформацією ПАТ «Волиньобленерго» та відділу освіти; - рахунки та платіжні доручення до них про оплату використаної електричної енергії; копії оборотних відомостей та інвентарних карток; - довідки про використану ЗОШ І-ІІІ ст. с. Дубечне електричну енергію та суму коштів, використаних на її оплату. Однак, дане обвинувачення не знайшло підтвердження в ході судового розгляду. Обвинувачена [PERSON] своєї вини у інкримінованому їй злочині за ч.2 ст. 191 КК України в судовому засіданні не визнала і пояснила суду, що облік затрат по електроенергії здійснює завгосп та за показами наявних в школі чотирьох лічильників, складає відповідні довідки та надає їх для підпису. В подальшому довідки про спожиту електроенергію надаються до відділу освіти Старовижівської РДА. Інформацію про використання електроенергії водонапірною баштою вона не подавала, оскільки не існує окремого лічильника обліку електроенергії, що використовується водонапірною баштою. Лічильник обліку електроенергії знаходиться в приміщенні котельні школи і не розмежовує використання електроенергії на водопостачання школи (приготування їжі у шкільній їдальні, забезпечення питних, санітарно- гігієнічних та побутових потреб учнів і працівників школи, ремонтні роботи), вторинних споживачів та господарські потреби школи (зварювальні роботи, розпилювання дров, освітлення території та ін..). Оплату за спожиту електроенергію навчальним закладом здійснює відділ освіти на підставі розрахунків, поданих Старовижівською філією ПАТ «Волиньобленерго», а не на підставі поданої нею інформації. Досудовим слідством не доведено скільки саме електроенергії використано на водопостачання вторинним водоспоживачам у червні, липні, серпні 2011-2012 років і не розмежовано скільки конкретно використано електроенергії для забезпечення водою потреб школи, господарських потреб, а скільки для вторинних водо споживачів. Навчальний процес у школі триває до середини червня, продовжується підсумкова атестація, ремонтні роботи тривають протягом всього літнього періоду, функціонують літні табори, проводяться ремонтні роботи в класах, здійснюється освітлювання в школі у літній час, основна кількість електроенергії використовується на потреби школи. Дані факти підтверджуються наказами про надання відпусток. Умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України у неї не було, крім того, жодних порушень фінансово-господарської діяльності школи ревізіями державної фінансової інспекції у 2009-2013 роках не виявлено. Вважає, що в її діях відсутній склад зазначеного злочину. Свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що в період літніх канікул вода на потреби школи використовується, оскільки в цей час існують табори літнього відпочинку, проводиться ремонт класів, зокрема здійснювався ремонт котельні; учні перебувають в школі, на роботі знаходяться також вчителі та обслуговуючий персонал (не враховуючи часу їх перебування у відпустці), що свідчить про використання школою води у період літніх канікул. Крім того, обвинувачена надала суду копії наказів про затвердження графіка відпусток працівників школи № 21 від 03.03.2011р. та №16 від 09.02.2012р., № 24 від 08.02.2011р. та № 24 від 20.02.2012р «Про порядок закінчення навчального року та проведення державної підсумкової атестації»,. № 53 від 18.04.2011р. та № 42. від 26.03.2012р. «Про затвердження розкладу проведення ДПА», № 78 від 01.06.2011р. «Про організацію літнього оздоровлення та відпочинку учнів в 2011р.», № 78 від 19.05.2012р. «Про відкриття табору денного перебування», що підтверджують перебування учнів, вчителів та обслуговуючого персоналу в період літніх канікул в 2011р. та в 2012 р. у школі. Як встановлено в судовому засіданні рахунки за спожиту школою електроенергію сплачувались за даними поданими працівниками ПАТ «Волиньобленерго», а не на підставі даних, наданих директором школи, розмежувати кількість води спожитої на потреби школи та інших водоспоживачів неможливо, оскільки окремого лічильника обліку використання води немає. Враховуючи, що школа в період літніх канікул - впродовж червня-серпня 2011 та 2012 років воду використовувала, а тому розтрати бюджетних коштів [PERSON] не здійснювала. Наведені докази спростовують доводи сторони обвинувачення про те, що в діях [PERSON] є склад злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України - розтрата бюджетних коштів шляхом зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, оскільки розтрата чужого майна характеризується його протиправним витрачанням, шляхом продажу, дарування, споживання тощо, суб'єктивна сторона якої полягає в наявності прямого умислу, корисливого мотиву та мети. Таким чином, у діях [PERSON] відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.191 КК України. Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Згідно із ч.1 ст.373 Кримінального процесуального кодексу України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Враховуючи обставини справи, результати судового розгляду, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що [PERSON] в частині обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України слід виправдати за відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 6 800 /шість тисяч вісімсот/ грн. [PERSON] за ч.2 ст. 191 КК України виправдати за відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Суддя О. Й. Хаврона

Результат: closed