Вид судочинства: commercial
Суддя: Гладюк Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" звернулося з позовом до суду про стягнення з [PERSON] 792,05 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 736,23 грн. пені, 292,08 грн. інфляційних втрат та 70,56 грн. 3% річних на підставі договору №21500760 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що поставивши відповідачу обумовлену договором кількість електроенергії, він виконав свої умови договору належним чином. Відповідач же, не здійснивши оплати товару у повному обсязі в обумовлені строки, допустив прострочення в зв`язку з чим виникла заявлена до стягнення заборгованість. Нарахування пені та штрафу здійснено в силу наявності відповідних умов договору щодо їх застосування в разі виникнення прострочення. Стягнення річних та інфляційних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦКУ. Представник позивача в судовому засіданні просить суд задовольнити позовні вимоги у повному об`ємі. Відповідача про дату та час судового засідання повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 20.12.2023р.) в судове засіданні не з`явився, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України. Матеріалами справи встановлено. 03.01.2019 ФОП Фрікер Оксана Юріївна (надалі - споживач) приєдналась до публічного договору Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (надалі - постачальник) про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №21500760 на умовах комерційної пропозиції 1УП, яка є додатком 4 до договору. Відповідно до п. 2.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.3.4 договору, датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні. Початком постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору (п. 3.1 договору). У розділі 5 договору визначені ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії. Зокрема, відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електроенергію за цінами які визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 4 до договору. Спосіб визначення ціни за електроенергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2.). Згідно п.5.8. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Відповідно до п. 5.9 договору, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів строку оплати зазначеного в комерційній пропозиції (п. 5.10). В разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується кожен прострочений день оплати за договором (п. 5.11). Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунка за електричну енергію споживачу окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії (п. 5.13 договору). Відповідно до пп. 1 п. 6.2 договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору. Згідно з підпунктами 1, 2, 5 п. 7.1 договору Постачальник має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію; контролювати правильність оформлення Споживачем платіжних документів; проводити разом зі Споживачем звіряння фактично спожитих обсягів електричної енергії з підписанням відповідного акта. При цьому Постачальник зобов`язується, зокрема нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим Договором; видавати Споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень; приймати оплату наданих за цим Договором послуг будь-яким способом, що передбачений цим Договором (підпункти 2, 7, 8 п. 7.2 договору). За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору). У п. 13.1 договору зазначено, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживаем у заяві-приєднанні. За комерційною пропозицією 1УП (додаток 4 до договору): розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електроенергії здійснюється споживачем самостійно у формі 100% попередньої оплати заявленого споживачем обсягу споживання електроенергії на розрахунковий період з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електроенергію згідно з даними комерційного обліку; попередня оплата здійснюється споживачем самостійно до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, в розмірі, що визначається за відміченою у комерційній пропозиції формулою; споживач у встановленому чинним законодавством України порядку, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, зазначеного в розділі „Спосіб оплати" цієї комерційної пропозиції враховуючи день фактичної оплати та заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми заборгованості. Додатком 1 до договору є заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №21500760, в якій визначено початок постачання - 01.01.2019р. На виконання умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ "Хмельницькенергозбут" було поставлено електричну енергію, а саме в вересні 2020 року 401 кВт*год на суму 1 144,50 грн.; в жовтні 2020 року 628 кВт*год на суму 1 790,22 грн.; в листопаді 2020 року 90 кВт*год на суму 256,56 грн.; в грудні 2020 року 180 кВт*год на суму 592,91 грн.; в квітні 2021 року 68 кВт*год на суму 592,91 грн. За результатами перевірки обсягів споживання електричної енергії по точці комерційного обліку (ТКО) з ЕІС-кодом 6222668441920489 за період з 01.19.2020 року по 01.05.2021 року Споживачем було використано 1261 кВт*год. В січні 2021 року Хмельницьким РЕМ проведено зменшення обсягу електричної енергії за грудень 2020 рок на 106 кВт*год та відповідно зменшено заборгованість на 323,08 грн. Факт споживання електричної енергії підтверджується листом АТ "Хмельницйкобленерго" №4-7515-031202/23 від 31.08.2023 року. Виконання договору підтверджується рахунками - фактурами. Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань з оплати поставленої електричної енергії у встановленому Договором порядку і строки не виконав, внаслідок чого^утворилась заборгованість в сумі 792,05 грн. За несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті за спожиту електричну енергію, відповідачу нараховано 736,23 грн. пені, 292,08 інфляційних нарахувань, 70,56 грн. 3% річних. Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України слідує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, серед іншого, договір про постачання електричної енергії споживачу. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч. 7 ст. 56 Законом України "Про ринок електричної енергії"). Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (ч. 7 ст. 56 Законом України "Про ринок електричної енергії"). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила) передбачено, що договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами (п. 1.1.2 Правил). Згідно з п. 1.2.7 Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Пунктом 3.1.7 Правил передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8 Правил). З приписами п. 3.1.9 Правил споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання (п. 3.2.5 Правил). У п. 3.2.12 Правил зазначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Як убачається з матеріалів справи, 01.01.2019 відповідач приєднався до публічного договору позивача про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №21500760 шляхом підписання заяви- приєднання. Договором передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору). Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до ч.1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України „Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії", пп. 5.5.5 Правил). У пункті 4.21 Правил встановлено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Згідно з п. 5.10 договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. З матеріалів справи вбачається, що у виставлених відповідачу рахунках-фактурах зазначено, що рахунок оплачується протягом 5 банківських днів, але не пізніше останнього банківського дня місяця в якому було видано рахунок. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд враховує, що відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів оплати вартості отриманої електроенергії в розмірі 792,05 грн. Будь-яких заперечень щодо боргу відповідачем не висловлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за спожиту електричну енергію є правомірною та обґрунтованою. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бізнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №м14 від 17.12.2013 року). При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ"). Враховуючи викладене, суд, здійснивши перерахунок заявлених позивачем 3% річних в розмірі 70,56 грн. та 292,08 грн. інфляційних втрат, вважає їх правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). За умовами п. 5.11 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 4 до цього договору. У розділі комерційної пропозиції "Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф" визначено, що споживач, у встановленому чинним законодавством України порядку, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, зазначеного в розділі "Спосіб оплати" цієї комерційної пропозиції, враховуючи день фактичної оплати та заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості. Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені з використанням ІПС "Законодавство", з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, суд доходить висновку, що стягненню підлягає пеня в сумі 110,88 грн (на заборгованість в сумі 792,05 грн. позивачем помилково взято період з 01.05.2021 по 24.10.2023, що суперечить чинному законодавству), з огляду на що в частині стягнення пені в сумі 625,35 грн. суд відмовляє. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення 792,05 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 110,88 грн. пені, 292,08 грн. інфляційних нарахувань, 70,56 грн. 3% річних. У позові в частині стягнення 625,35 грн. пені належить відмовити. При цьому з приводу припинення здійснення відповідачем підприємницької діяльності з 13.03.2023 (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.11.2023) судом враховано, що, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18, за змістом ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, ст. 202- 208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки фізична особа не перестає існувати та відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім майном. За висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №904/1083/18, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову покладаються на покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , код [NUMBER] ) на користь товариства з обмежено відповідальністю "Хмельницькенергозбут" ( 29000, м. Хмельницький, вул. Свободи 57/2, ЄДРПОУ 42035266) 792,05 грн. (сімсот дев`яносто дві гривні 05 коп.) заборгованості за спожиту електричну енергію, 110,88 грн. ( сто десять гривень грн. 88 коп.) пені, 70,56 грн. (сімдесят гривень 56 коп.) 3% річних, 292,08 грн.(двісті дев`яносто дві гривні 08 коп.) інфляційних нарахувань та 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України) Суддя Ю.В. Гладюк Повний текст рішення складено 05.01.2024р. Віддрук 2 прим: 1 - до справи, 2 - відповідач (29009, м. Хмельницький, пров. Козацький, 35) рек. з пов. про вруч Позивачу надіслати в кабінет ЕС. Надіслати на електр. адресу позивачу (kanc@energo.km.ua) відповідачу [INFO]

Результат: partial