Вид судочинства: administrative
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
20 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить: - визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначені [PERSON] пенсії за вислугою років. - зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити [PERSON], пенсію за вислугою років з моменту звернення до ГУ ПФУ в Луганській області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що період часу з 22.10.1993 по 26.03.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України. В період часу з 22.07.2014 по 26.03.2015 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 26.03.2015 позивача звільнено з ОВС згідно з наказом № 105 о/с за П.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. ГУМВС України у Луганській області направлено до ГУ ПФУ в Луганській області документи в тому числі наказ в якому зазначено, що [PERSON] звільнено з ОВС з вислугою років на момент звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 05 місяців 04 дні, в пільговому обчисленні 22 роки 09 місяців 12 днів, до наказу № 6 від 16.04.2018 додана копія розрахунку вислуги років, згідно з яким вислуга років для призначення пенсії на 26.03.2015 становила 22 роки 09 місяців 12 днів. Позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 24.09.2018 направлена заява про призначення пенсії за вислугою років. Однак, 20.10.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області року відмовило позивачу в призначенні пенсії за відсутності необхідного стажу. Позивач вважає, що при розгляді заяви про призначення пенсії за вислугою років відповідач взяв до уваги лише вислугу в календарному обчисленні та не врахував час служби позивача в пільговому обчисленні за період його участі в антитерористичній операції, підтверджений відповідними довідками. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 21). Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 04 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2). Відповідач позов не визнав, 21 грудня 2018 року за вх. № 40782/2018 надіслав до суду відзив на позовну заяву (арк. спр. 76), в якому зазначив, що [PERSON] з 05.03.2018 призначено пенсію по інвалідності на підставі документів про призначення пенсії, надісланих Головним управлінням Національної поліції в Луганській області. 21.09.2018 [PERSON] подав заяву про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно умов п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. Згідно подання про призначення пенсії [PERSON] від 14.05.2018 та наказу про звільнення цього календарна вислуга становить 21 рік 05 місяців 04 дні, що не є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років. Загальна тривалість вислуги років у пільговому обчисленні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права на вид пенсії. Листом від 16.10.2018 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Позивачем через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду 26 грудня 2018 року за вх. № 41449/2018 подано відповідь на відзив (арк. спр. 78-79). У додатках до позовної заяви позивачем подано клопотання про витребування доказів, яке вирішено в ухвалі суду від 04 грудня 2018 року (арк. спр. 18). Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке. [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] (арк. спр. 9-11), проходив службу в органах внутрішніх справ з 22.10.1993 по 26.03.2015, що підтверджено записами у трудовій книжці позивача від 21.03.2015 серії АН № 606140 (арк. спр. 59-60), розрахунком вислуги років на пенсію, складеним ліквідаційною комісією ГУМВС України в Луганській області (арк. спр. 72-73). Згідно витягів з наказу Головного управління МВС України в Луганській області від 26.03.2015 № 105 о/с та наказу Головного управління МВС України в Луганській області від 16.04.2018 № 6 о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) з 26.03.2015. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 04 дні, в пільговому обчисленні 22 роки 09 місяців 12 днів (арк. спр. 45, 46). Листом від 14.05.2018 за № 118/111/58-2018 сектором з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено документи для призначення і виплати пенсії по інвалідності [PERSON], серед яких подання про призначення пенсії від 14.05.2018, заява [PERSON] від 08.05.2018 про призначення пенсії по інвалідності, грошовий атестат від 05.05.2018 № 29, довідка управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 05.05.2018 № 498/111/22-2018 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», витяги з наказів Головного управління МВС України в Луганській області від 26.03.2015 № 105 о/с та від 16.04.2018 № 6 о/с, виписка з акта огляду МСЕК № 781022, свідоцтво про хворобу № 170 (арк. спр. 39-48). Протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.03.2018 за пенсійною справою 12030102019 [PERSON] з 05 березня 2018 року по 31 березня 2019 року призначено пенсію по інвалідності у щомісячному розмірі 4627,49 грн (арк. спр. 37). 21 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою довільної форми про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, додавши до вказаної заяви копію витягу з наказу № 6 о/с від 16.04.2018 та копію розрахунку вислуги років на пенсію (арк. спр. 70). Листом від 16.10.2018 за № 14012/03-01 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило [PERSON] в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (арк. спр. 74). Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262). Пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону. Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262 визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом. Частиною другої статті 17 Закону № 2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в Законі № 2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам, звільненим з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і які на день звільнення мають вислугу 22 роки, обчисленої на пільгових умовах. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 22 календарних роки; а також міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834) та від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907). Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді. Суд також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії. Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 05 місяців 04 дні. Відповідно, суд дійшов висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262. Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), відповідно до якої позивачу (на думку суду) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з такого. Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262, як правового акта, що має вищу юридичну силу. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України). Разом з тим, обов'язок відповідача - суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов'язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, викладене у листі від 16.10.2018 за № 14012/03-01, про відмову [PERSON] у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Резолютивна частина:
У задоволенні позову [PERSON] ([INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], місце проживання: 93400, [ADDRESS]) до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області (вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400;) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Результат: denied