Вид судочинства: administrative
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за змістом якого (з урахуванням уточнення) просить суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області та скасувати Рішення від 17.07.24 за № 09850009694 про відмову [PERSON] , як інваліду ІІ групи, у переведенні на пенсію по інвалідності, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІ від 16.12.1993; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області з 10.07.2024 призначити, здійснити нарахування і та провести виплату [PERSON] пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09.07.2024 № 19 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.07.2024 № 35/59-4.01/630. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] призначено пенсію по інвалідності до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В подальшому, 10.07.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.07.2024 за № 09850009694 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно статті 37 ЗУ "Про державну службу", оскільки позивачкою не досягнуто пенсійного віку. [PERSON] вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ "Про державну службу", оскільки станом на 10.07.2024 (на момент звернення до органів ПФУ) мала більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців та не працювала на посадах державної служби, внаслідок чого, просить суд позовні вимоги задоволити. По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с.30-31). Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.44). Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 04.09.2024, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що 10.07.2024 [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення з пенсії на пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ "Про державну службу". У зв`язку з впровадженням екстериторіальності, заява позивачки була скерована до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для опрацювання, де, відповідно, і прийнято рішення від 17.07.2024 за № 09850009694, а Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області тільки повідомило позивачку про прийняте рішення. Водночас, відповідач вважає, що Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення, оскільки за матеріалами пенсійної справи [PERSON] на день звернення не досягла пенсійного віку передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України № 1058, внаслідок чого, право на призначення пенсії відповідно до Закону України № 889 з урахуванням статті 27 Закону України № 3723 відсутнє. З урахуванням викладеного, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.51-54). 09.09.2024 від позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.65-69). Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З 04.04.2022 [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.04.2022. 10.07.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" (а.с.8-9). Однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській від 17.07.2024 за № 092850009694 відмовлено [PERSON] у переведенні на пенсію по інвалідності згідно ЗУ "Про державну службу", оскільки заявниця не досягла пенсійного віку (а.с.10-11). Вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, позивачка звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01.05.2016. Статтею 1 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37 ("Пенсійне забезпечення державних службовців"), що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, які станом на 01 травня 2016 року займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, за приписами частини 9 статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 статті 37 Закону № 3723-XII). Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону №3723-XII). Як встановлено судом, [PERSON] встановлена інвалідність ІІ групи з 04.04.2022. Згідно записів трудової книжки [PERSON] (а.с.12-20), позивачка в період з 1994 року по 2024 рік працювала на посадах законом віднесених до державної служби. Суд зазначає, що ІІ група інвалідності встановлена позивачці під час перебування на держаній службі - 04.04.2022, окрім того перед зверненням за призначенням пенсії позивачка працювала на посаді, віднесеній до посад державної служби. Водночас, суд зазначає, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській від 17.07.2024 за № 092850009694, яким відмовлено [PERSON] у переведенні на пенсію по інвалідності згідно ЗУ "Про державну службу", питання щодо тривалості стажу державної служби не порушувалось, водночас, така відмова була винесена з підстав не досягнення заявницею певного пенсійного віку, який дає право на призначення оскаржуваної пенсії. Суд зазначає, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності за такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України. Такий висновок суду у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 від 13 лютого 2019 року. Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 вказано, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість призначення позивачу обраного нею виду пенсії, а також висновок про те, що зазначене право на пенсію державного службовця набувається лише за умови досягнення пенсійного віку та наявності стажу державної служби не менше 20 років, оскільки ця норма поширюється на працездатних державних службовців, а не інвалідів І та ІІ груп, які вже отримують пенсію по інвалідності. Окрім того, позивачка просить перевести її на інший вид пенсії, передбачений іншим законом, відтак, відповідачем не доведено наявність законних перешкод для реалізації позивачкою права вибору виду пенсії, яку вона бажає отримувати. З огляду на це, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є необґрунтованим. Під час розгляду справи відповідач не довів відсутність у позивачки права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Враховуючи те, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, має не менше 10 років стажу на посаді державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на зазначених посадах, а саме на посаді заступника начальника Південно-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, внаслідок чого, суд прийшов до висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII, а, відповідно, наявні правові підстави для переведення [PERSON] з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII. Що стосується позовної вимоги в частині нарахування та виплати пенсії згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09.07.2024 № 19 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.07.2024 № 35/59-4.01/630, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категорія осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 № 622 (надалі - Порядок), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. Згідно пункту 5 Порядку,форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. Суд зазначає, що постановою Правління ПФУ № 1-3 від 17.01.2017 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям. Зокрема, в додатку 1 даної Постанови затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а в додатку 2 - затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією). Водночас, з огляду на зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.07.2024 № 092850009694, позивачці відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно ЗУ "Про державну службу". Відтак, спору між позивачкою та відповідачем щодо нарахування та виплати пенсії згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09.07.2024 № 19 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.07.2024 № 35/59-4.01/630, на час звернення [PERSON] у цій справі до суду не існувало, отже, вказана вимога є передчасною. Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, внаслідок чого, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій. Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають. На підставі статті 129-1 Конституції України,

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] - задоволити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.07.2024 № 092850009694. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) призначити та здійснити нарахування й виплату [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) пенсію по інвалідності, відповідно до вимог Закону України "Про державну службу", починаючи з 10.07.2024. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Результат: granted