Вид судочинства: commercial
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2008-01-14 00:00:00+02

Обставини справи:
Державне підприємство „Красноармійськвугілля” (далі – Виконавець) в особі відокремленого підрозділу „Стандарт” (далі – Підрозділ) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Димитрівський експериментально-механічний завод” (далі – Замовник) про стягнення суми боргу 4’162,89 грн. за надані у жовтні 2004 року та березні 2006 року включно послуги по проведенню вимірювань шкідливих домішок у відвідних газах по об’єктах котельна на дільниці РІКО та котельна ЕМО, а також про стягнення трьох процентів річних 301,24 грн. та інфляційних 1’225,43 грн. Позовні вимоги Виконавця ґрунтуються на несвоєчасному та неповному виконанні Замовником умов договорів про надання послуг № 17/2 від 16.09.04 року та № 9 від 01.03.06 року (далі – Договори) щодо оплати наданих послуг. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, письмового відзиву та жодних документів не надав. Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду Підприємством документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача. Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Виконавця слід задовольнити виходячи з наступного. Дослідивши матеріали, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку, що укладені між сторонами правочини за своєю правовою природою є подібними до договорів про надання послуг, які підпадають під правове регулювання норм статей 901-907 ЦК України. Таким чином, в силу статті 901 ЦК України, а також розділів 1-3 Договорів, Виконавець зобов’язався надавати Замовникові відповідні послуги з вимірювання шкідливих викидів, а Замовник зобов’язався сплачувати зазначені послуги шляхом попередньої оплати. Пунктами 3.2 та 10.1 Договорів зазначено, що оплата послуг провадиться попередньою оплатою, але не пізніше 31.12.04 року та 15.04.06 року. За розрахунком позивача, за в жовтні 2004 року та березні 2006 року Виконавцем надано послуги Замовнику у розмірі 4’162,89 грн., що додатково підтверджується відповідними актами приймання-передачі виконаних робіт за жовтень 2004 року та березень 2006 року №№ 222 та 75.. Право грошової вимоги на загальну суму боргу виникло у позивача згідно норм статті 530 ЦК України та пунктів 3.2 Договору – 01.10.04 року та 01.03.06 року. Наявність кредиторської заборгованості Замовника перед Виконавцем на суму 4’162,89 грн. підтверджена також актом звірення від 01.10.07 року. Таким чином, грошове зобов’язання Замовника перед Виконавцем на суму 4’162,89 грн. на момент подання позову – виконане не було, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається. Прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, який арифметично перевірено судом у відповідності до методики листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», індекс інфляції та три проценти річних з простроченої суми за період з моменту виникнення права грошової вимоги до 31.10.07 року становлять відповідно 1’225,43 грн. та 301,24 грн. Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Замовником умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів про надання послуг. Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача, оскільки саме з вини останнього виник спір. На підставі ст.ст.204, 525-526, 549-550, 901-907 ЦК України,

Резолютивна частина:
Задовольнити позов державного підприємства „Красноармійськвугілля” до товариства з обмеженою відповідальністю „Димитрівський експериментально-механічний завод” про стягнення суми боргу за надані послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 5’689,56 грн. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Димитрівський експериментально-механічний завод” на користь державного підприємства „Красноармійськвугілля” заборгованість та санкції у розмірі 5’689,56 грн., відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Результат: granted