Вид судочинства: criminal
Суддя: Чернявська І. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у [INFO] як військовозобов`язаний, має військове звання солдат. 24 лютого 2022 року Верховною Радою України було затверджено Указ Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), згідно якого було оголошено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України здійснити обсяг, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву. Відповідно до Указу Президента України від 24.10.2024 №740/2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. 09 грудня 2024 року військовозобов`язаний [PERSON] прибув для оновлення особистих даних до [INFO] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , де в подальшому був направлений для проходження медичного огляду. За результатами висновку військово-лікарської комісії від 09.12.2024 [PERSON] визнано придатним до військової служби. 13 грудня 2024 року [PERSON] , знаходячись в приміщенні [INFO] , отримав повістку [NUMBER] про виклик на 14 грудня 2024 до [INFO] за адресою: [ADDRESS] , для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до військової частини № [NUMBER] . В подальшому, [PERSON] засвідчив отримання повістки своїм підписом у розписці та зобов`язався прийти у зазначену дату на вищевказану адресу. 14 грудня 2024 року [PERSON] , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до пункту відправлення за адресою: [ADDRESS] , не прибув та про причини своєї не явки не повідомив. Отже, військовозобов`язаний [PERSON] , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Наказу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 14 грудня 2024 року не прибув до пункту відправлення за адресою: [ADDRESS] ( [INFO] ). Дії [PERSON] кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 23 грудня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] та обвинуваченим у цьому провадженні [PERSON] в присутності захисника - адвоката [PERSON] , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка подана до суду разом з обвинувальним актом. За умовами даної угоди, обвинувачений [PERSON] згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні. Сторони погодилися на призначення покарання [PERSON] за ст. 336 КК України у виді 3 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являться для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи бо навчання. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений [PERSON] повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду. Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Захисник обвинуваченого - адвокат [PERSON] , також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості. Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3365 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений [PERSON] розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України. Водночас судом з`ясовано, що обвинувачений [PERSON] розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] та обвинуваченим у цьому провадженні - [PERSON] , 23 грудня 2024 року і призначення обвинуваченому [PERSON] узгодженої сторонами міри покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Міра запобіжного заходу обвинуваченому [PERSON] не обиралась. Процесуальні витрати на проведення судової експертизи відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 грудня 2024 року, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Визнати [PERSON] , [INFO] , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] , [INFO] , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити з виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні. Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили не обирати. Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме: - обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; - прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Суддя [PERSON]

Результат: plea_deal