Вид судочинства: criminal
Суддя: Михайловський В.І.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02

Обставини справи:
Цим вироком [PERSON], [INFO], уродженець і житель [INFO] і Вінцетті, б5/47 кв.93, громадянин України, не судимий, засуджений за ст.286 ч.1 КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. За ст.75 КК України [PERSON] звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. За ст.76 КК України на засудженого покладені обовязки періодично зявлятися на реєстрацію в кримінально- виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місця проживання, роботи, навчання. Згідно ст.1 п.в Закону України „Про амністію від 12 грудня 2008 року [PERSON] звільнено від основного та додаткового покарання. Міра запобіжного заходу залишена попередня підписка про невиїзд. Стягнуто з засудженого [PERSON] на користь УМВС України в Житомирській області 1460 грн. 34 коп. судових витрат. Речові докази у вигляді 2х рентгенівських знімків залишено в матеріалах справи. Згідно змісту вироку суду, [PERSON] 23 вересня 2008 року близько 17 години 05 хвилин, рухаючись на автомобілі „Мерседес-Бенц на перехресті вулиць Щорса-Андріївській у м.Житомирі, в районі будинку №2, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав вул.Щорса зправа наліво у напрямку руху автомобіля. Внаслідок виниклої ДТП потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, вивиху лівого плечевого суглобу за ознакою, довготривалого порушення функції верхньої лівої кінцівки. В наведених умовах дорожнього руху водій [PERSON] виявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], порушивши вимоги п.п.1,5, 2.3 (б), 10.1, 11.1, 11.2, 11.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. В апеляціях: помічник прокурора Богунського району м.Житомира просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо [PERSON], постановити новий вирок, яким засудити [PERSON] за ст.286 ч.1 КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнити [PERSON] від відбування основного покарання, з іспитовим строком на 2 (два) роки, застосувати ст.76 п.п.3,4 КК України. На підставі ст.1 п.в Закону України „Про амністію від 12.12.2008 року [PERSON] звільнити від основного та додаткового покарання. В обгрунтування апеляції помічник прокурора Богунського району посилається на те, що суд, призначаючи покарання, не дотримався вимог ст.77 КК України та безпідставно звільнив засудженого згідно ст.75 КК України й від додаткового покарання. Заступник прокурора Житомирської області, який затверджував обвинувальний висновок, просить вирок Богунського районного суду від 20.01.2010 року щодо [PERSON] скасувати, а справу закрити, звільнивши [PERSON] від кримінальної відповідальності відповідно до ст.6 п.в ст. 1 Закону України „Про амністію від 12 грудня 2008 року. В обгрунтування апеляції прокурор посилається на те, що особи, які підпадають під дію ст.1 вищевказаного Закону, кримінальні справи щодо яких не розглянуті судами, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності. Засуджений [PERSON] просить скасувати вирок суду від 20.01.2010 року, а справу направити на додаткове розслідування прокурору, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції та органи досудового слідства неповно і поверхово дослідили обставини справи, не провели додаткового відтворення обставин події з участю свідків, в наявності є суперечливі та неналежним чином оформлені медичні документи, не дано правової експертної оцінки діям пішохода потерпілого [PERSON], по справі необхідно провести значну кількість інших слідчих дій, оскільки допущені недоліки не можуть бути усунуті під час судового слідства. Заслухавши доповідача по справі, міркування прокурора, який підтримав апеляцію помічника прокурора Богунського району м.Житомира та заперечував проти задоволення апеляцій прокурора, який затвердив обвинувальний висновок і засудженого [PERSON], потерпілого [PERSON], який підтримав апеляції прокурорів та заперечував проти задоволення апеляції засудженого, засудженого [PERSON] та в його інтересах адвоката [PERSON], які підтримали апеляцію засудженого з наведених мотивів, заперечуючи проти задоволення апеляцій прокурорів, обговоривши доводи апеляцій та вивчивши справу, суд вважає, що апеляція помічника прокурора Богунського району м.Житомира підлягає задоволенню, а апеляції засудженого [PERSON] та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вина засудженого [PERSON] у вчиненні необережних дій, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження підтверджена зібраними та дослідженими у суді доказами: показами потерпілого [PERSON], протоколом огляду місця пригоди від 23.09.2008 року, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], протоколом додаткового огляду місця ДТП від 16.01.2009 року, висновком автотехнічної експертизи №3/84 від 3.03.2009 року, показами судово-медичного експерта [PERSON] та висновком судово-медичної експертизи №128, протоколом відтворення обстановки і обставин від 20.03.2009 року, висновком №3/123 від 30.03.2009 року судової автотехнічної експертизи, протоколами виїмки від 31.03.2009 року рентгенівських знімків щодо отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень. Протиправні дії [PERSON] за ст.286 ч.1 КК України судом кваліфковано привально. Апеляційний суд не погоджується з доводами засудженого [PERSON] про те, що вирок суду першої інстанції побудований на неповно зібраних та досліджених доказах, оскільки такі його твердження спростовуються зібраними по справі доказами, які досліджені у відповідності з вимогами Кримінально-процесуального закону та яким надана юридична оцінка. А тому, слід вважати безпідставними вимоги апелянта [PERSON] щодо необхідності направлення вказаної кримінальної справи на додаткове розслідування. Разом з тим, визначаючи покарання засудженому [PERSON], відповідно до вимог ст.75 КК України, суд, в порушення вимог ст.77 КК України, безпідставно звільнив його від додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. А тому, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного [PERSON] за ст.286 ч.1 КК України покарання та постановити новий вирок. Суд також вважає безпідставними вимоги прокурора, який затверджував обвинувальний висновок, про необхідність закриття справи та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності відповідно до ст.6 п.в ст.1 Закону України „Про амністію від 12.12.2008 року, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, підсудний [PERSON], не визнаючи себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, вимагав проведення судового слідства та надавав згоду на застосування амністії лише за умови встановлення його вини обвинувальним вироком суду (а.с.205), у звязку з чим закриття кримінальної справи в даному випадку та на даній стадії кримінального процесу є неможливим. На підставі наведеного та

Резолютивна частина:
Апеляції засудженого [PERSON] та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, задовольнити частково, апеляцію помічника прокурора Богунського району м.Житомира задовольнити повністю. Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 20 січня 2010 року в частині призначення засудженому [PERSON] покарання скасувати. Постановити новий вирок, яким призначити засудженому [PERSON] за ст.286 ч.1 КК України 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Застосувати ст.75 КК України, звільнити засудженого [PERSON] від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст.76 п.3,4 КК України зобовязати засудженого [PERSON] повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично зявлятися для реєстрації. На підставі п.в ст.1 Закону України „Про амністію від 12 грудня 2008 року звільнити засудженого [PERSON] від основного та додаткового покарання. В решті вирок Богунського районного суду м.Житомира від 20 січня 2010 року щодо [PERSON] залишити без зміни. Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду України через апеляційний суд Житомирської області протягом 1 (одного) місяця з моменту проголошення. Судді:

Результат: partial