Вид судочинства: civil
Суддя: Твердохліб А. В.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
02.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Тургенєвка, вул. Миру (Кірова), 82, що підтверджується свідоцтвом, виданим виконкомом Славгородської селищної Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області від 27.05.1987 року. 12.02.1989 року за згодою позивача у вказаному будинку був зареєстрований чоловік її дочки [PERSON] Вільєвич. З 2005 року відповідач припинив шлюбні відносини з дочкою позивача [PERSON] та виїхав з будинку, і його місце фактичного мешкання їй невідоме. Посилаючись на ст. 405 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] Вільєвича таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Тургенєвка, вул. Миру (Кірова), 82. До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії Свідоцтва про право особистої власності від 12 листопада 1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №22 від 27 травня 1987 року, встановлено належність [PERSON] на праві особистої приватної власності житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Тургенєвка, вул. Кірова, 82 (а.с.4). У вказаному будинку є зареєстрованими, окрім позивача [PERSON], її дочка [PERSON], та відповідач [PERSON] Вільєвич з 12 лютого 1989 року (а.с.8). Відповідно до заяви [PERSON] та [PERSON], які проживають у [INFO] та вул. Миру, 80, підтверджено, що [PERSON] Вільєвич з 01 січня 2005 року не проживає за адресою: [INFO] (а.с.9). Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Згідно ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивач є власником зазначеного вище будинку, реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у користуванні ним, відповідач протягом більше одного року в будинку не проживає, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] Вільєвича про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити. Визнати [PERSON] Вільєвича, [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком №82, розташованим по вул. Кірова ([PERSON]) у с. Тургенєвка Синельниківського району Дніпропетровської області. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне

Результат: granted