Вид судочинства: commercial
Суддя: Ващенко Т.М.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02

Обставини справи:
За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 30.07.20. між позивачем (Зберігач) та відповідачем (Поклажодавець) було укладено Договір зберігання № 107 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Зберігач зобов`язався прийняти товар Поклажодавця і повернути його після закінчення терміну дії Договору, а Поклажодавець - попередньо і щомісячно сплачувати Зберігачу кошти. Строк дії Договору згідно з п. 9.1. сторонами встановлено з 30.07.20. по 31.12.20., а в частині розрахунків - до повного виконання взятих на себе зобов`язань. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч. 1. ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 946 цього ж Кодексу плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. За зберігання товару Поклажодавець здійснює щомісячно 100 % передоплату згідно з п. 2 Додатку до цього Договору (п. 2.1.). У Додатку № 1 до Договору сторони погодили зберігання товару в складі на площі 10 кв.м. Загальна сума Договору складає 3.251,61 грн з ПДВ. Позивачем виставлялися відповідачу для оплати послуг зберігання рахунки № 1657 від 30.07.20. на суму 51,61 грн (за липень 2020), № 1827 від 03.08.20. на суму 800,00 грн (за серпень 2020), № 2054 від 01.09.20. на суму 240,00 грн (за вересень 2020), всього на суму 1.091,61 грн з ПДВ. Проте відповідач своїх зобов`язань за Договором у встановлені строки не виконував, заборгувавши позивачу за послуги зберігання товару з 30.07.20. по 10.09.20. .091,61 грн. Листом вх. № 721 від 10.09.20. ТОВ "Салта Пром" повідомило відповідача про те, відсутність необхідності в подальшому зберіганні товару та просило повернути товар і припинити дію договору з 10.09.20. Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України). За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на відсутність будь-яких доказів на спростування доводів позивача про надання відповідачу послуг зі зберігання товару в зазначений період на суму 1.091,61 грн, як і відсутність доказів сплати відповідачем зазначеної суми, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Приватного підприємства "Салта Пром" (01601, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15; ідентифікаційний код 41867490) на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України (03126, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 24; ідентифікаційний код 14373207) 1.091 (одну тисячу дев`яносто одну) грн 61 коп. заборгованостія та 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору. 3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України. Суддя Т.М. Ващенко

Результат: granted