Вид судочинства: commercial
Суддя: Грєхова О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
06.01.2019 об 11 год. 30 хв., [PERSON] (далі - третя особа) керуючи автомобілем марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] в м. Хмельницькому на перехресті вул. Кам`янецька-Інститутська, проїжджаючи перехрестя на заборонений сигнал світлофора, допустив зіткнення з автомобілем марки «Deawoo» державний номерний знак [NUMBER] , належний на праві власності Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (далі - позивач), який перебував під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.01.2019 у справі № 686/1315/19 встановлено порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» (далі - відповідач), згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7753795 із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 510,00 грн. 05.04.2019 власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до відповідача із Заявою на виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , визначена за допомогою розрахунку електронної системи «Аудатекс» та складає 52 009,56 грн. Відповідно до п. 8.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Згідно з п. 8.5 Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Електронний розрахунок вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, складений за системою «Аудатекс», рекомендований переліком рекомендованих нормативних актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, який прописаний у Методиці. Позивач з урахуванням умов Договору обов`язкового страхування наземного транспорту, склав страховий акт № ЦВ2316647 від 05.04.2019, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 29 116,75 грн. На підставі складеного страхового акту № ЦВ2316647 від 05.04.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 29 116,75 грн. на рахунок власника (платіжне доручення № 992 від 16.04.2019 на суму 29 116,75 грн.). Як зазначає позивач, оскільки відповідачем виплачено страхове відшкодування в сумі 29 116,75 грн., якої недостатньо для покриття витрат необхідних для ремонту автомобіля, належному позивачу, оскільки відповідно до Рахунку-фактури № НА-0002282 від 03.07.2019 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Deawoo» складає 70 147,99 грн., в зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись з позовом до суду про стягнення 41 031,24 грн., що є різницею між сумою, визначеною рахунком-фактурою № НА-0002282 від 03.07.2019 та сумою, сплаченою відповідачем. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами. За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Як встановлено в ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Вина [PERSON] встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , відшкодовується ним як володільцем цього транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» (далі - відповідач), згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7753795 із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 510,00 грн. За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Отже, оскільки [PERSON] експлуатував автомобіль марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована відповідачем. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Звертаючись з позовом до суду, позивач в підтвердження розміру завданої шкоди надає виставлений станцією технічного обслуговування ПрАТ «Хмельниччина-Авто» Рахунок-фактуру № НА-0002282 від 03.07.2019 на суму 70 147,99 грн. Однак, наданий позивачем Рахунок-фактура № НА-0002282 від 03.07.2019 на суму 70 147,99 грн., виставлений станцією технічного обслуговування ПрАТ «Хмельниччина-Авто», за відсутності доказів проведення відновлювального ремонту є лише попереднім документом, який не встановлює реального розміру шкоду, в зв`язку з чим, не приймається судом як належний доказ в підтвердження розмірі понесеної шкоди. В свою чергу, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , визначена відповідачем за допомогою розрахунку електронної системи «Аудатекс» та складає 52 009,56 грн. без ПДВ. Відповідно до п. 8.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Згідно з п. 8.5 Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Електронний розрахунок вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, складений за системою «Аудатекс», рекомендований переліком рекомендованих нормативних актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, який прописаний у Методиці. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, як передбачено в п. 1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3. Методики). Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики). Відповідно до вимог пункту 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ «Страхова компанія «Перша») відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим. Відповідно до п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е3 приймається рівним 0,7. Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу марки «Deawoo» державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску транспортного засобу - 2003, в свою чергу ДТП сталась 06.01.2019, а відтак строк експлуатації транспортного засобу на момент ДПТ складає більше 12 років, в зв`язку з чим при визначенні вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Deawoo» державний номерний знак [NUMBER] підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,7 для складників КТЗ. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість матеріального збитку в межах суми відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 0,7. При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Полісом № АК/7753795 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 510 грн. Як вбачається з здійсненого розрахунку за допомогою електронної системи «Аудатекс», вартість слюсарних робіт складає 6 187,50 грн., вартість малярних робіт складає 2 850,00 грн., вартість матеріалів складає 10 996,61 грн., вартість складових під заміну складає 31 975,45 грн., коефіцієнт фізичного зносу 0,7, франшиза за полісом АК/7753795 встановлена у розмірі 510,00 грн., а отже розмір вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу та порядку його встановлення визначеного в Методиці склав: 6 187,50 грн. + 2 850 грн. + 10 996,61 грн. + 31 975,45 грн. х (1-0,7) - 510,00 грн. = 29 116,75 грн. За приписами п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У даному випадку, суд враховує, що доказів в підтвердження факту проведення відновлювального ремонту та його оплати, позивачем до матеріалів справи не надано. Позивач з урахуванням приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», склав страховий акт № ЦВ2316647 від 05.04.2019, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Audi» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 29 116,75 грн. На підставі складеного страхового акту № ЦВ2316647 від 05.04.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 29 116,75 грн. на рахунок власника (платіжне доручення № 992 від 16.04.2019 на суму 29 116,75 грн.). Таким чином, позивачем не доведено наявності у відповідача обов`язку з відшкодування різниці між сумою визначеною рахунком-фактурою № НА-0002282 від 03.07.2019 та сумою, визначеною відповідачем на за допомогою електронного розрахунку «Аудатекс», із вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та ПДВ. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Резолютивна частина:
1. У задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 2. Судові витрати покласти на позивача. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Повне рішення складено: 08.01.2020 Суддя О.А. Грєхова

Результат: denied