Вид судочинства: civil
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03

Обставини справи:
Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, з подальшими уточненнями розміру позовних вимог, до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування в солідарному порядку матеріальної шкоди в розмірі 61 534,35 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 200 грн. за евакуаційні послуги транспортного засобу, 600 грн. витрат пов’язаних з проведенням експертного дослідження та 250 грн. витрат на ІТЗ і 51 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 березня 2009 року о 23.20 год. на пр. Свободи у м. Львові [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], що стверджується постановою суду від 26.03.2009 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав технічні пошкодження та згідно висновку автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 61 534,35 грн. Крім цього, позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження в сумі 600 грн. та витрати пов’язані з евакуацією автомобіля з місця події в сумі 200 грн. Зазначені кошти позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, мотивуючи тим, що на час ДТП [PERSON] перебував за кермом автомобіля марки «Деу», а [PERSON] являється власником вказаного джерела підвищеної небезпеки. Також позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, яку оцінює в 10 000 грн. та обґрунтовує тим, що винні особи знехтували своїм обов’язком відшкодувати завдану шкоду, для усунення пошкоджень автомобіля він змушений був витрачати власний час, сили і кошти, що призвело до значних душевних переживань, нервових розладів (а.с.1,188). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав наведених в заяві. Також пояснив, що ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність [PERSON], в межах полісу виплатила позивачу 24 990 грн. страхового відшкодування. У зв’язку з чим позивач просить стягнути з винних осіб матеріальні збитки за мінусом сплаченої страховиком суми, а саме 36 544,35 грн. Щодо інших вимог підтримує такі в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] –[PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність позивача як власника транспортного засобу була застрахована, тому він вправі був звернутися до страховика та отримати страхове відшкодування. Крім цього, судом встановлена вина [PERSON] у скоєній ДТП, який керував автомобілем за згодою [PERSON] та в його присутності, тому [PERSON] повинен відповідати за позовними вимогами. Щодо відшкодування моральної шкоди то вважає, що заподіяння такої позивачу ним не обґрунтовано та не надано доказів на її підтвердження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, йому достовірно було відомо про пред’явлений позов, він брав участь у розгляді справи та мав можливість надати свої можливі заперечення проти позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів. Представник третьої особи ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс»- [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згідно полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.11.2008 року, яким застрахована відповідальність [PERSON], позивачу [PERSON] сплачено 24 990 грн. страхового відшкодування (в межах договірних відносин). При цьому страховиком детально з»ясовувалися всі обставини ДТП, в тому числі чи не отримував будь-якого відшкодування позивач від іншої страхової компанії чи інших осіб, а також встановлено, що [PERSON] на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом власником якого є [PERSON] З огляду на наведене вважає, що матеріальна шкода, за мінусом сплаченої страховиком суми, повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, з»ясувавши обставини справи, дослідивши представлені по справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2009 р. о 23 год. 20 хв. по пр. Свободи, 29 у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керуючи автомобілем [NUMBER], порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України (перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху) та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративної справи № 3-681/09. Так, згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2009 року, яка набрала законної сили, [PERSON] по цьому факту визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому в ході розгляду вказаної справи та даної цивільної справи судом не здобуто жодних доказів про порушення позивачем [PERSON] ПДР України (а.с.6,7). Відтак, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов’язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля [NUMBER] на час ДТП був [PERSON] Відповідно власником автомобіля [NUMBER] –[PERSON] (а.с.184,195). В судовому засіданні встановлено та підтверджується довідкою ВДАІ з ОАТ та АТІ м. Львова від 07.03.09р. (а.с.195), що на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.03.2009 року, за кермом автомобіля марки «Деу», належного [PERSON], перебував [PERSON], при наявності посвідчення водія на право керування транспортним засобом такої категорії, за усним дорученням [PERSON] та в його присутності. Відповідно до п.2 п.2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом відповідно до вимог цих Правил. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України обов»язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на час ДТП [PERSON] на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, внаслідок порушення ПДР України здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням [PERSON] та належним йому, вина [PERSON] доведена у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання, що [PERSON] будучи належним відповідачем у справі та винною особою повинен одноосібно нести відповідальність за позовними вимогами [PERSON] та відшкодувати завдану йому шкоду. А відтак вимоги позивача про стягнення шкоди з відповідача [PERSON] не підлягають до задоволення. При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] з приводу можливості отримання позивачем страхового відшкодування у сторони його страховика, оскільки це є правом вибору позивача , а не його обов’язком. Щодо розміру позовних вимог суд враховує наступне. Відповідно до висновку спеціаліста № 2374/09 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.04.2009 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] на момент огляду становить 92 832, 10 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER], на момент огляду, становить 61 534,35 грн. В ході розгляду справи судом не здобуто інших доказів щодо вартості заподіяної матеріальної шкоди, вище вказаний висновок експертного дослідження об’єктивно відповідає встановленим пошкодженням транспортного засобу позивача отриманих внаслідок ДТП. Також суд звертає увагу, що дослідження проводилося в присутності відповідача [PERSON], який не висловив жодних заперечень при огляді автомобіля та встановленні пошкоджень і вартості збитків. При цьому [PERSON] належним чином повідомлявся про час та місце проведення дослідження. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, що регламентує способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 2.7 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів»вартість матеріального збитку - з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування ДТЗ з урахуванням фізичного зносу. Враховуючи наведене, відшкодуванню підлягає вартість матеріального збитку, з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. [PERSON] з тим, як вбачається із страхового акту № 377-09-59-004 від 07.03.09р. та розпорядження № 377-09-59-004, ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс»визнала подію страховим випадком та в межах полісу укладеного з власником автомобіля марки «Деу»виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн. (а.с.61-65, 185,186), чого не заперечує і сам позивач. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON]Я 36 544,35 грн. (61 534,35 грн. –24 990 грн. = 36 544,35 грн.) матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача витрати за евакуаційні послуги пошкодженого транспортного засобу в розмірі 200 грн. (а.с.9). Всього слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 36 744,35 грн. (36 544,35 грн. + 200 грн. = 36 744,35 грн.) матеріальної шкоди. Поряд з наведеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., оскільки [PERSON] всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не довів тих обставин, на які він покликався як на підставу своїх вимог про відшкодування моральної шкоди та не подав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження таких. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача [PERSON], а саме стягує з нього на користь позивача сплачені ним та документально підтверджені : 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 51 грн. судового збору, 600 грн. витрат пов’язаних з проведенням експертного дослідження (а.с.2,3,35). Крім цього, виходячи з пропорційності задоволених вимог та сплачених судових витрат з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави 316,45 грн. судового збору.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 36 544,35 грн. (тридцять шість тисяч п’ятсот сорок чотири гривні, 35 коп.) матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 200 грн. за евакуаційні послуги, а всього матеріальну шкоду на загальну суму 36 744,35 грн. (тридцять шість тисяч сімсот сорок чотири гривні, 35 коп.). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати : 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 51 грн. судового збору, 600 грн. витрат пов’язаних з проведенням експертного дослідження. Стягнути з [PERSON] в дохід держави 316,45 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Результат: partial