Вид судочинства: administrative
Суддя: Жук Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення та зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату пенсії з 01.01.2018 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 в розмірі 74% суми грошового забезпечення у редакції статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсій. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу з 01.09.2011 року призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), як особі, що звільнена з Служби безпеки України, в розмірі 74% грошового забезпечення. Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" проведено перерахунок пенсії позивача, у розмірі 70% грошового забезпечення. Не погодившись із таким перерахунком, позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії з 01.01.2018 року в розмірі 74% грошового забезпечення відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.11.2018 року №772/Є-11 позивачу відмовлено у здійснення перерахунку пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення, та повідомлено про проведення перерахунку відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Позивач вважає вказані дії відповідача щодо здійснення такого перерахунку протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 05.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. На виконання вимог вказаної ухвали, 14.12.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" із врахуванням вимог ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. На підставі зазначеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є пенсіонером Служби безпеки України, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 01.09.2011 року отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону № 2262-XII, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1374 від 23.10.2018 року (а.с.16). З матеріалів справи слідує, що позивачу призначена та виплачувалась пенсія в розмірі 74% грошового забезпечення у відповідності до Закону №2262-XII. Пенсія у такому розмірі виплачувалася позивачу по 31.12.2017 року, що підтверджується повідомленням про перерахунок пенсії станом на 01.12.2017 року (а.с.18). Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" проведено перерахунок пенсії позивача. При цьому, з повідомлення про перерахунок пенсії станом на 01.05.2018 року слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області при перерахунку застосовано основний розмір пенсії, що не перевищує 70% грошового забезпечення. (а.с.19). Не погодившись із таким перерахунком, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від жовтня 2018 року про перерахунок пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 74% грошового забезпечення відповідно до ст.63 Закону №2262-ХІІ на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року (а.с.13). Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.10.2018 року №772/Є-11 позивачу відмовлено у здійснення перерахунку пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення, та повідомлено про проведення перерахунку відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.14-15). Вважаючи такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд виходив з наступного. Згідно частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Пунктом 23 Закону № 1166-VII внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення. Слід зазначити, що пункт 23 Закону № 1166-VII набрав чинності з 01.05.2014 згідно Прикінцевих положень Закону №1166-VII. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 1166-VII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). Таким чином, з 01.05.2014 положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність, у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 1166-VII. Внесені Законом № 1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Також, суд зазначає, що статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був застосувати норми, що діяли на час призначення позивачу пенсії. Зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, внесені Законом №1166-VII, не можуть стосуватися до раніше призначеної пенсії. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.04.2018 у справі №175/1665/17 (провадження №К/9901/9550/18), постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17). Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при застосуванні основного розміру пенсії, що не перевищує 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії позивача, тому суд вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку пенсії позивачу у розмірі 74% суми грошового забезпечення протиправною, відтак приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, віднесено витрати пов'язані з витребуванням доказів. Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума понесених позивачем судових витрат із сплати судового збору в розмірі 704,80 гривні, згідно квитанції №11 від 03.12.2018 року (а.с.4).

Резолютивна частина:
1. Позов [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ: 14035769) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити. 2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області щодо відмови у проведені перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 у розмірі 74% грошового забезпечення. 3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області перерахувати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" розмір пенсії [PERSON] виходячи з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року. 4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ЄДРПОУ: 14035769) в користь [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) 704,80 гривні (сімсот чотири гривні 80 копійок) сплаченого судового збору.

Результат: granted