Вид судочинства: civil
Суддя: Ляху Г. О.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
У листопаді 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитину, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні. На даний час відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на дитину в розмірі 6000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився направивши на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку та має на утриманні ще одну малолітню дитину, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», який для дітей віком з 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач як батько також зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дитини нарівні із матір`ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі щомісяця в розмірі 6000 гривень. Слід зазначити, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів визначений ч. 2 ст. 182 СК України, з чого слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлюється законом, а не судовим рішенням, що повністю узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові ВСУ від 12 вересня 2018 року по справі № 459/2181/17. Тому, при визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі, в судовому рішенні не має бути зазначено про його мінімальний розмір, який визначений ч. 2 ст. 182 СК України. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 01 листопада 2024 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, суд

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі щомісяця в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, починаючи з 01 листопада 2024 року до повноліття дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Рішення в частині стягнення аліментів на дітей за один місяць підлягає негайному виконанню. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривні 20 копійок. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд або безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Суддя Ляху Г.О.

Результат: granted