Вид судочинства: commercial
Суддя: Грабець С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
21 листопада 2017 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява фермерського господарства "ВК і К" (далі позивач) до дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (далі відповідач) про стягнення боргу в сумі 12 878,55 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору поставки №PI022211 від 17.01.2014 року, згідно з якими позивач зобовязувався передати відповідачу товар, а відповідач зобовязувався його прийняти і оплатити. Відповідач товар, переданий позивачем у період з червня 2016 року до серпня 2016 року, оплатив частково. Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача борг у сумі 12 878,55 грн. Провадження у справі порушено ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2017 року, розгляд справи призначено на 06 грудня 2017 року. 04 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист з додатками №149 від 29.11.2017 року про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду документів. 06 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 06 грудня 2017 року в засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача у засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - приватне підприємство "ВК і К" (далі третя особа), розгляд справи відкладено на 27 грудня 2017 року, представника позивача зобовязано направити приватному підприємству "ВК і К" копію позовної заяви та доданих до неї документів, докази чого надати суду. 18 грудня 2017 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява з додатками про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду документів, яка підлягала задоволенню судом. Крім цього, представник позивача направила на адресу суду клопотання №155 від 13.12.2017 року про розгляд справи без її участі, яке підлягало задоволенню судом. 27 грудня 2017 року в засідання представники позивача та третьої особи не з'явились. Представник відповідача у засіданні проти задоволення позову заперечувала. Ухвалою суду від 27.12.2017 року розгляд справи відкладено на 05 січня 2018 року. 05 січня 2018 року в засідання представники позивача та третьої особи не з'явились. Представник відповідача у засіданні проти позову заперечувала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку: 17 січня 2014 року між приватним підприємством "ВК і К" та дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" був укладений договір №PI022211 (далі договір), згідно з умовами якого приватне підприємство "ВК і К" зобовязалось передати у власність дочірньому підприємству "РІТЕЙЛ ІСТ" товар, а дочірнє підприємство "РІТЕЙЛ ІСТ" зобовязалось його прийняти та оплатити. Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з п. 3.1 договору, товар поставляється приватним підприємством "ВК і К" у відповідності з замовленням дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні. Відповідно до п. 3.2 договору, замовлення можуть надаватись приватному підприємству "ВК і К" письмово, по факсу, електронній пошті або в іншій формі, прийнятній для сторін. В будь якому випадку прийняття замовлення приватним підприємством "ВК і К" повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі. Приватне підприємство "ВК і К" зобовязується дотримуватись відповідності позицій в накладній позиціям в замовленні. Кожне замовлення повинно оформлюватися окремою накладною. Не допускається об'єднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню. Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Пунктом 7.1 договору передбачено, що дочірнє підприємство "РІТЕЙЛ ІСТ" оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (Ціна без ПДВ та з ПДВ). Згідно з п. 7.9 договору, оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок приватного підприємства "ВК і К" після його реалізації кожні 23 (двадцять три) дні(ів). При цьому сторони домовилися про те, що дочірнє підприємство "РІТЕЙЛ ІСТ" здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше ніж 500,00 (пятсот) грн. з кожного магазину. Як вбачається з матеріалів справи, приватним підприємством "ВК і К" передано, а дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" прийнято товар, на загальну суму 13 003,35 грн., що підтверджується видатковими накладними №3236 від 08.06.2016 року на суму 392,49 грн., №6209 від 15.06.2016 року на суму 242,76 грн., №6373 від 15.06.2016 року на суму 852,14 грн., №8959 від 22.06.2016 року на суму 242,76 грн., №10104 від 24.06.2016 року на суму 576,63 грн., №1694 від 05.07.2016 року на суму 1 872,69 грн., №3005 від 08.07.2016 року на суму 903,13 грн., №4693 від 13.07.2016 року на суму 641,36 грн., №7209 від 20.07.2016 року на суму 648,27 грн., №9372 від 26.07.2016 року на суму 1 111,80 грн., №11055 від 30.07.2016 року на суму 850,47 грн., №747 від 02.08.2016 року на суму 1 057,12 грн., №3687 від 10.08.2016 року на суму 1 175,21 грн., №5738 від 16.08.2016 року на суму 769,88 грн., №8588 від 24.08.2016 року на суму 723,48 грн., №10413 від 30.08.2016 року на суму 943,16 грн. З матеріалів справи вбачається, що дочірнє підприємство "РІТЕЙЛ ІСТ" оплатило товар частково. 15 лютого 2017 року між приватним підприємством "ВК і К" (далі - первісний кредитор) та фермерським господарством "ВК і К" (далі - новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого первісний кредитор передав належне йому право вимоги на підставі договору №PI022211 від 17 січня 2014 року (далі основний договір), укладеного між первісним кредитором та дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" (далі відповідач), а новий кредитор прийняв право вимоги, належне первісному кредитору за основним договором. Сума права вимоги первісного кредитора до відповідача становила 12 878,55 грн. (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 55 копійок). Згідно зі ст. 521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. 15 лютого 2017 року приватне підприємство "ВК і К" повідомило дочірнє підприємство "РІТЕЙЛ ІСТ" про відступлення фермерському господарству "ВК і К" права вимоги до дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" по сплаті боргу за отриманий на підставі договору №PI022211 від 17.01.2014 року товар на суму 12 878,55 грн. 17 травня 2017 року між фермерським господарством "ВК і К" (далі позивач) та дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" (далі відповідач) був підписаний акт перевірки розрахунків, з якого вбачається, що борг відповідача перед позивачем складав 12 878,55 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію №67 від 21.06.2017 року з вимогою про сплату боргу, проте відповіді не отримав. У звязку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача борг у сумі 12 878,55 грн. 06 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначила, що в якості підтвердження наявності боргу відповідача перед позивачем надано накладні на поставку товару, які, на її думку, не можуть вважатись належним доказом поставки товару, оскільки до них не долучено довіреностей осіб, які приймали товар, не зазначено їх посади та прізвища. Доводи представника відповідача спростовуються, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів (п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року). Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач товар отримав. Як зазначалося вище, відповідно до умов договору, оплата за товар повинна була здійснена відповідачем після його реалізації кожні 23 дні. З матеріалів справи вбачається, що перша поставка товару на підставі накладної №3236 була здійснена 08 червня 2016 року, проте відповідач товар оплатив частково. Так, суд вважає, що доводи представника відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи. Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України). Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Частиною 5 ст. 268 Господарського кодексу України встановлено, що у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми. Згідно з ч. 7 ст. 269 Господарського кодексу України, у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського кодексу України, у разі поставки некомплектних виробів постачальник (виробник) зобов'язаний на вимогу покупця (одержувача) доукомплектувати їх у двадцятиденний строк після одержання вимоги або замінити комплектними виробами у той же строк, якщо сторонами не погоджено інший строк. Надалі до укомплектування виробу або його заміни покупець (одержувач) має право відмовитися від його оплати, а якщо товар уже оплачений, вимагати в установленому порядку повернення сплачених сум. У разі якщо постачальник (виробник) у встановлений строк не укомплектує виріб або не замінить його комплектним, покупець має право відмовитися від товару. Згідно з п. 2.4 договору, у випадку поставки товару з недоліками, що можуть бути усунені на місці, позивач зобов'язаний на вимогу відповідача у триденний строк, з моменту одержання повідомлення відповідача усунути такі недоліки або компенсувати витрати відповідачу по їх усуненню. Якщо позивач у встановлений строк не усуне недоліки товару, чи не замінить його якісним, відповідач має право відмовитися від товару та повернути його позивачу. Відповідно до п. 2.5 договору, комплектність товару, що поставляється за цим договором, повинна відповідати вимогам стандартів, технічних умов чи прейскурантів. У випадку поставки некомплектного товару, позивач зобов'язаний на вимогу відповідача доукомплектувати товар чи замінити його комплектним на протязі 3-х календарних днів після отримання повідомлення від відповідача. У разі, якщо позивач у встановлений цим договором строк не укомплектує товар або не замінить його комплектним, відповідач мас право відмовитися від товару та повернути його позивачу, а якщо товар вже оплачений, вимагати повернення сплачених сум з віднесенням на нього збитків, які зазнав у зв'язку з цим відповідач. Позивач несе відповідальність за якість та комплектність поставленого товару перед кінцевим споживачем (п. 2.6 договору). Згідно з п. 2.7 договору, гарантійний строк експлуатації товару встановлюється Стандартами, ГОСТ, ДСТУ, ТУ та зазначається в специфікації і обчислюється з дня роздрібного продажу товару відповідачем. У випадку, якщо на протязі гарантійного строку експлуатації в товарі виявляться недоліки (дефекти) і позивач не доведе, що такі недоліки (дефекти) виникли у зв'язку з порушенням відповідачем (споживачем) правил користування товаром чи його збереженням, він зобов'язаний за власний рахунок усунути такі недоліки (дефекти) або замінити його на новий та/або компенсувати відповідачу (споживачу) збитки, завдані недоліками (дефектами) товару. Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Документів, що підтверджували б наявність у відповідача претензій до позивача щодо предмету, якості, кількості або комплектності переданого позивачем товару, а також документів, що підтверджували б оплату боргу перед позивачем, представник відповідача суду не надав. Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 12 878,55 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У звязку з тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає судовий збір на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Резолютивна частина:
Позов фермерського господарства "ВК і К" до дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - приватного підприємства "ВК і К", про стягнення боргу в сумі 12 878,55 грн. задоволити. Стягнути з дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г, ідентифікаційний код 38903507) на користь фермерського господарства "ВК і К" (27520, Кіровоградська область, Світловодський район, сільрада Великоандрусівська, комплекс будівель та споруд №1, ідентифікаційний код 34141366) 12 878,55 грн. (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім грн. 55 коп.) боргу, 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення. Повний текст рішення складено 09.01.2018 року. Суддя \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ С. Грабець

Результат: granted