Вид судочинства: commercial
Суддя: Смірнова О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 5 848,02 грн. Судові витрати позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача. Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження запропоновано надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу. Також, вказаною ухвалою запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив на позов (у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов), а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу. 23.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про продовження строків для подачі відзиву та ознайомлення з матеріалами справи (вх. №7202). У поданому клопотанні останній повідомляв проте, що позовна заява та додані до неї документи ним не отримано, у зв`язку із чим просив поновити та продовжити йому строк на подання відзиву та надати матеріали справи для ознайомлення. Суд, встановив, що на день вищевказаного клопотання строк подачі на подання відзиву на позовну заяву відповідачем не пропущено, отже подання даного клопотання є передчасним, про що відповідач був повідомлений листом. Відповідно до ч. 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до статті 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою суду від 16.11.2021, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України. Відповідач у строк, встановлений ч. 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.11.2021, була вручена відповідачу 19.11.2021. За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами. Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне. 03.09.2019 між Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екопавер" (далі - страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 143848, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом "Skoda Octavia" д/н [NUMBER] . Строк дії договору встановлено з 03.09.2019 по 03.09.2020. Вигодонабувачем за Договором є власник транспортного засобу "Skoda Octavia" д/н [NUMBER] страхувальник за договором. 09.10.2019 на проспекті Червоної Калини, 36 у місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Skoda Octavia" д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та BMW д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в AT "СК "Мега-Гарант" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ5249736. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб "Skoda Octavia" д/н [NUMBER] , який належить страхувальнику на праві приватної власності. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку 09.10.2019 до позивача звернулася потерпіла сторона - страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів позивачем було складено страховий акт: №UА2019100900032/L01/01 від 30.10.2019, в якому вказано про проведення виплати відшкодування в розмірі 5848,02 грн. Постановою Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/5666/19 від 06.11.2019 року, винним у настанні ДТП визнано водія транспортного засобу "BMW", д.н.з. " [NUMBER] " [PERSON] . Розрахунок та виплата страхового відшкодування власнику автомобіля "Skoda Octavia" д/н [NUMBER] проведено на підставі: - Рахунку № М000005730 від 25.10.2019; - ремонтної калькуляції № 220131 від 29.10.2019 року; - протоколу огляду транспортного засобу № 1833 від 17.10.2019 року; - страхового акту № №UА2019100900032/L01/01 від 30.10.2019; - розрахунку страхового відшкодування. На підставі страхового акту № №UА2019100900032/L01/01 від 30.10.2019 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 5848,02 грн., що підтверджуються платіжним дорученням: №36836 від 30.10.2019 на суму 5848,02 грн. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно з умовами Договору. Також, позивачем надано страховий акт № №UА2019100900032/L01/03 від 14.09.2020 за яким було вирішено виплатити страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 2846,61 грн. та платіжне доручення № 46595 від 15.09.2020 на вказану суму. Доказів звернення до відповідача із заявою про відшкодування суми вказаної у страховому акті № №UА2019100900032/L01/03 від 14.09.2020 позивачем до суду не надано. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу BMW д/н [NUMBER] , [PERSON], була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Мега-Гарант", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5249736. Позивач звернувся до відповідача із листом - претензією за вих. № 220131 від 18.02.2020, в якій вимагав перерахувати суму у розмірі 5848,02 грн. у місячний строк з моменту отримання листа. Проте, відповідач на вищевказану претензію позивача не відреагував та суму страхового відшкодування не перерахував, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5 848,02 грн. в примусовому порядку. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Страхування, згідно з приписами статті 1 Закону України "Про страхування" (далі - Закон), який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини 1 статті 16 Закону, яка кореспондується зі статтею 354 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховим випадком, за умовами частини 2 статті 8 Закону, є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно статті 9 Закону, страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (стаття 25 Закону України "Про страхування"). Відповідно до статті 993 ЦК України, статті 27 Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вже зазначалось, положеннями статті 27 Закону та статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування. В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ). Відтак, у силу приписів статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування). Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17. Отже, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) саме у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, отже сума шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 5 848,02 грн. Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності дост.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.). У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи, не спростованими відповідачем, отже є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9, 16, 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 11, 512, 514, 993 Цивільного кодексу України, та

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити. 2. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, буд. 6/8, ідентифікаційний код 30035289) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ідентифікаційний код 20782312) завдану шкоду у розмірі 5 848,02 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення. Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ідентифікаційний код 20782312). Відповідач: Акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, буд. 6/8, ідентифікаційний код 30035289). Повне рішення складено "06" січня 2022 р. Суддя О.В. Смірнова

Результат: granted