Вид судочинства: civil
Суддя: Дорошенко В. Г.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про вселення, встановлення порядку користування та усунення перешкод у користуванні житлом, де зазначила, що на підставі рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 01 березня 2005р. за нею було визнане право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] у Кіровському районі м.Донецька. Однак, відповідач не бажає її впускати до квартири, на вхідні двері поставив нові замки, чим перешкоджає їй у користуванні житлом, тобто порушає її житлові права. Крім того, позивачка вказує, що своїми діями відповідач спричиняє їй моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона змушена орендувати собі інше житло, оскільки у спірну квартиру відповідач її не впускає, що порушає звичайний уклад її життя. В зв’язку з перенесеним стресом, погіршився стан її здоров’я. Моральну шкоду оцінює у 3000грн. В зв’язку з викладеним, позивачка просить суд зобов’язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні нею жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], вселити її у вказану квартиру, встановити порядок користування даною квартирою та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 3000грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги, надала суду пояснення аналогічні вищевикладеним та просила суд її позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в зв’язку з чим суд вважає можливим постановити рішення у його відсутність, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що рішенням суду Кіровського району м.Донецька від 01 березня 2005р., між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] в порядку розподілу спільного майна подружжя, була розподілена квартира [ADDRESS] у Кіровському районі м. Донецька та за кожним з них було визнано право на 1/2 частку вказаної квартири.(а.с.7-9). Згідно представленого суду витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, (а.с.10) за позивачкою [PERSON] значиться зареєстрованим право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] у Кіровському районі м.Донецька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 405 ЦК України, Члени сім’ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічні вимоги викладені і у ст. 156 ЖК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з цим, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] не має можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності на вищевказану квартиру, оскільки відповідач [PERSON] перешкоджає її вселенню та користуванню житлом, замінивши замки на вхідних дверях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частини вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, цілком обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується частини позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою та стягнення моральної шкоди, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 104 ЖК України, член сім’ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім’ї, які проживають разом з ним укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України, тобто є ізольованим і розміром не менше від встановленого для надання одній особі. Відповідно до вимог ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивачкою [PERSON], в підтвердження своїх доводів, не було представлено суду, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, ані технічного паспорту на спірну квартиру, ані її плану, з якого б вбачалась площа та розташування кімнат у спірній квартирі. Разом з цим, позивачка у судовому засіданні не заперечувала, що спірна квартира є двокімнатною, жилі кімнати між собою є суміжними та суттєво відрізняються по площі. Приймаючи до уваги, що часки у праві власності на спірну квартиру позивачки та відповідача є рівними( кожному належить по 1/2 частці), а також ті обставини, що у спірній квартирі не має жилих кімнат, які б відповідали часткам сторін у праві спільної часткової власності, суд вважає не можливим визначити порядок користування нею, згідно з діючим законодавством. На матеріальній компенсації своєї частки позивачка не наполягала. Враховуючи, що даний спір витікає з порушення прав позивачки на житло та регулюється житловим законодавством, яке не передбачає відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] у цій частині не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги [PERSON] даним рішенням задовольняються частково, суд находить можливим стягнути з відповідача на її користь половину сплачено нею судового збору, тобто 57,35грн.(114,70 : 2).(а.с. 3). На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Позовні вимоги [PERSON] – задовольнити частково. Вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Зобов’язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні [PERSON] квартирою 7 будинку 21 по вул. Замоскворічній у м.Донецьку та передати їй ключі від вказаної квартири. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судовові витрати у сумі 57,35 грн. В решті позовних вимог [PERSON] – відмовити. На рішення суду може подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив по письмовій заяві відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя:

Результат: partial