Вид судочинства: criminal
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03

Обставини справи:
08.04.2014 року, приблизно о 18 год. 00 хв., [PERSON], знаючи способи приготування наркотичного засобу - опій, та маючи намір на незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, перебуваючи на лісосмузі в районі ринку «ХТЗ» у місті Харкові, з наявних у нього насінь маку, шляхом хімічних і термічних реакцій, незаконно виготовив наркотичний засіб - опій об'ємом приблизно 5 мл, після чого помістив у медичний шприц об'ємом 5 мл, та вжив половину даної речовини, шляхом ін'єкції в область паху. Після чого, взяв вищевказаний медичний шприц із залишками опію, об'ємом приблизно 2,2 мл та поклав в праву кишеню своєї куртки, яка була одягнена на ньому та направився пішки у напрямку бул. Богдана Хмельницького у місті Харкові. Таким чином, [PERSON] незаконно виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб опій - ацетильований для особистого вживання без мети збуту. В цей же день, 08.04.2014 року, приблизно о 19 год. 45 хв., [PERSON], проходячи в районі перехрестя бул. Богдана Хмельницького та вул. Осипенко у місті Харкові неподалік від кафе «Оазіс», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Осипенко, 55-А, був затриманий співробітниками міліції за розпиття алкогольних напоїв в громадському місці, де, в ході проведення огляду співробітниками міліції, в правій кишені його куртки виявлений та вилучений медичний шприц, об'ємом 5 мл, в якому знаходилась речовина коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0868 грама. Вказаний наркотичний засіб [PERSON] незаконно виготовив та зберігав для особистого вживання, без мети збуту. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] беззаперечно визнав себе винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище. Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, як і кількість і вартість викраденого майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з'ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз'яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку. Дії обвинуваченого [PERSON] суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне виготовлення зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Вину обвинуваченого [PERSON] в скоєнні, кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 309 ч.1 КК України суд вважає доведеною. Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом'якшують покарання, суд вважає щире каяття, стан здоров'я обвинуваченого. Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом визнається скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп'яніння, рецидив злочинів. Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово засуджений, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, страждає на туберкульоз легенів, є інвалідом другої групи, за місцем проживання характеризується посередньо. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому [PERSON] суд враховує ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання. Судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого, та наслідки вчиненого правопорушення, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, визначене законом покарання за вчинене протиправне діяння, характеристики обвинуваченого, його стан здоров'я. А тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого [PERSON] остаточно слід застосувати покарання, яке суд вважає доцільним і достатнім для його виправлення, у виді позбавлення волі із застосуванням положення ст. 71 КК України, частково приєднавши не відбуту частину покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.10.2013 року за ч.1 ст. 185 КК України. В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п.п.«в», «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Прокурор прокуратури Фрунзенського району м.Харкова Пугачов Р.Ю. також просив застосувати до обвинуваченого п.п.«в», «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він є інвалідом другої групи, має на утриманні малолітню дитину [INFO], вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину. Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. 19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Відповідно до п.«в», «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, а також особи, яких визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи. У відповідності до п. «в» статті 8. Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин; З матеріалів кримінального провадження: копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №48 від 10.07.2013 року. Згідно довідка до огляду МСЕК №200509 від 11.11.2013 року [PERSON] є інвалідом другої групи - загальне захворювання з враженням внутрішніх органів, інвалідність встановлена до 01.11.2014 року. Таким чином, обвинувачений [PERSON] на момент вчинення злочину був інвалідом другої групи, мав на утриманні малолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, встановленого вироком Первомайським міськрайонним судом Харківської області від 08.10.2013 року, яке не є тяжкими або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 8 квітня 2014 року, тобто до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого [PERSON] поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання, так як відсутні обмеження до застосування амністії відносно [PERSON], хоча, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до закінчення визначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.10.2013 року іспитового строку, обмеження передбачене п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» на нього не поширюється, оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення є середньої тяжкості. Суд роз'яснює обвинуваченому [PERSON] наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов'язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована. Речові докази у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України підлягають знищенню, а саме: полімерний пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, в перерахунку на суху речовину 0,0868 грама, що знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів УРЗ ГУМВС України в Харківській області після набрання вироком законної сили - знищити. У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення судово-хімічної експертизи №683 від 15.04.2014 року у сумі 368 гривень 94 копійки підлягають стягненню з [PERSON] на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Визнати [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року і шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.10.2013 року за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та призначити остаточно покарання у вигляді двох років і шести місяців позбавлення волі. На підставі п.п.«в», «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого [PERSON] повністю звільнити від відбування покарання. Стягнути з [PERSON] на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов'язані з проведенням судово-хімічної експертизи №683 від 15.04.2014 року у сумі 368 гривень 94 копійки. Речові докази: полімерний пакет, опечатаний біркою №683, з особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, в перерахунку на суху речовину 0,0868 грама, що знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів УРЗ ГУМВС України в Харківській області після набрання вироком законної сили - знищити. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Суддя

Результат: guilty