Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Лицур І. М.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини. Правопорушення вчинено за таких обставин. [PERSON] ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка 27 листопада 2025 року близько 10:10 год. в приміщенні Долинського ліцею № 7 висловлювалася нецензурною лайкою на адресу однокласниці [PERSON] , [INFO] , якій також нанесла один удар долонею по обличчю, вигинала їй пальці на руках, принижувала, вимагала, щоб остання стала на коліна, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнала повністю, пояснивши, що в дочки перехідний вік, тому їй важко контролювати її поведінку. Однак, дочка вже помирилася з [PERSON] і вони продовжують дружити. У вчиненому розкаялася та пообіцяла посилити контроль за вихованням дочки. Крім визнання самою [PERSON] , її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 737061 від 17.12.2025 року (а.с. 1), в якому зазначено, що [PERSON] ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка 27 листопада 2025 року близько 10:10 год. в приміщенні Долинського ліцею № 7 висловлювалася нецензурною лайкою в сторону однокласниці [PERSON] , [INFO] , якій також нанесла один удар долонею по обличчю, вигинала їй пальці на руках, принижувала, вимагала, щоб остання стала на коліна, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України; - даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.12.2025 року (а.с. 3), з якого вбачається, що від [PERSON] прийнято усну заяву про те, що її дочка [PERSON] , [INFO] , є ученицею 6 класу Долинського ліцею № 7, де 27.11.2025 року після 2 уроку однокласницяї дочки [PERSON] вдарила [PERSON] по обличчю. Остання вже тривалий час ображає нецензурними словами її дитину; - письмовими поясненнями матері неповнолітньої [PERSON] [PERSON] від 03.12.2025 року (а.с. 4), в яких вона вказала, що однокласниця її дочки [PERSON] ще з третього класу ображає її дитину нецензурними словами та штовхає, а 27.11.2025 року в приміщенні ліцею [PERSON] вдарила рукою по обличчю її дочку [PERSON] . Того ж дня після уроків на території ліцею [PERSON] перестріла [PERSON] , яку знову ображала нецензурними словами, змушувала стати на коліна та викручувала пальці на правій руці, кілька разів вдарила по обличчю. Про даний конфлікт їй стало відомо 28.11.2025 року ввечері, коли вона перевірила переписку своєї дочки в телефоні; - письмовими поясненнями неповнолітньої [PERSON] від 09.12.2025 року (а.с. 13), в яких вона вказала, що її однокласниця [PERSON] протягом тривалого часу ображає її нецензурними словами, інколи штовхає, через що вони сваряться. 27 листопада 2025 року після 2 уроку в класі до неї підійшла [PERSON] та почала нецензурно висловлюватися, а тоді вдарила її рукою по обличчю. В подальшому, після уроків на вулиці її наздогнала [PERSON] і знову почала ображати нецензурними словами, схопила за пальці на правій руці, які почала вигинати та кілька разів вдарила по голові, вимагаючи при цьому, щоб вона стала на коліна. Побачивши когось з дорослих, [PERSON] втекла. Наступного дня вона все розповіла батькам; - письмовими поясненнями неповнолітніх [PERSON] від 10.12.2025 року та [PERSON] від 11.12.2025 року (а.с. 14-15), які вказали, що дівчата [PERSON] та [PERSON] є їх однокласницями. Дійсно, під час перерви [PERSON] ображала [PERSON] нецензурними словами та вдарила рукою по обличчю, що мало продовження після уроків на території ліцею, де [PERSON] знову принижувала [PERSON] , викручувала пальці на руці, вдарила по голові та примушувала стати на коліна; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.04.2014 року (а.с. 19), з якого вбачається, що матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Частина 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 184 КУпАП спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків. Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України. Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд дійшов висновку, що дії [PERSON] правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини. Зазначені вище докази винуватості [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду. Накладаючи стягнення на [PERSON] , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею правопорушення, її особу, а також пом`якшуючу обставину щире каяття, так як обставин, що обтяжуть її відповідальність, не встановлено. З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що на [PERSON] слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому нею правопорушенню та її особi, в межах санкції ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, за якою її визнано винною, обравши його у вигляді попередження. Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2026 року складає 665,60 грн. На підставі викладеного, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді попередження. Стягнути з [PERSON] в дохід держави 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень та 60 копійок) судового збору. Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області. Суддя:

Результат: guilty