Вид судочинства: criminal
Суддя: Карімов І. В.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 липня 2016 року [PERSON] призвано на військову службу за контрактом наказом командира військової частини [NUMBER] №154-рс від 14липня 2016 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №203 від 16 липня 2016 року [PERSON] зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника вказаної військової частини [NUMBER] . В подальшому, [PERSON] переміщено на посаду кулеметника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] . Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат [PERSON] під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вишевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Проте, солдат [PERSON] , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо, діючи умисно, 27 жовтня 2016 року допустив їх порушення та вирішив стати на злочинний шлях, самовільно залишив військову частину [NUMBER] , яка тимчасово дислокувалась за адресою: [ADDRESS] . Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат [PERSON] , в порушення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 27 жовтня 2016 року самовільно залишив військову частину [NUMBER] , яка тимчасово дислокувалась за адресою: [ADDRESS] та станом на теперішній час до військової частини [NUMBER] [PERSON] не повертався, наміру повертатися до місця служби останній немає. Таким чином, [PERSON] за вище викладених обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 408 КК України - тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби). Допитаний в\~судовому засіданні\~обвинувачений [PERSON] свою провину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у його скоєнні, та повністю підтвердив викладенні вище факти. Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснює учасникам процесу положення ст. 349 КПК України та проводить судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Оцінюючи\~зібрані докази\~в їх\~сукупності,\~суд вважає,\~що пред`явлене\~обвинувачення знайшло\~свою підтримку\~в судовому\~засіданні,\~і тому\~кваліфікує\~ дії[PERSON] , за ч. 3 ст. 402 України непокора тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Вивченням особи обвинуваченого\~ встановлено, що він за місцем проходження служби харктеризуєтьтся посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий. Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинений в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто непокорі, [PERSON] вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 402 КК України. Обставиною, що\~ пом`якшуює покарання обвинуваченого [PERSON] , в силу п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання [PERSON] , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено. При призначенні [PERSON] покарання, суд враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини скоєння злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі, співмірного в якості кари за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судових витрат та речових доказів по справі немає. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
\~ \~ \~ \~ [PERSON] , визнати винним у вчиненнізлочину, передбаченого\~ч. 3 ст. 402 КК України, за яким призначити йому покарання у виді - 5 (п`ять) років позбавлення волі. \~ \~ \~ \~В силу ст. 75, 76 КК України звільнити [PERSON] , від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки, та зобов`язати не\~ залишати місця постійно проживання\~ без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи\~ або навчання, а також\~ періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Запобіжний захід не обирався. \~ \~ \~ \~Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Суддя

Результат: guilty