Вид судочинства: criminal
Суддя: Чудовський Д. О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03

Обставини справи:
[PERSON], відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 01.07.1999 року зобов'язаний виплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50% неоподаткованого податку мінімуму доходів громадян починаючи з 21.06.1999 року і до досягнення дитиною повноліття. 31.07.2009 року державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції по виконавчого листу № 3117/4 від 05.07.1999 року за постановою Київського районного суду міста Харкова від 01.07.1999 року відкрите виконавче провадження № 14210967. У рамках даного виконавчого провадження державний виконавець за місцем мешкання [PERSON] систематично направляв розрахунки заборгованості по аліментах, з одночасним викликом з'явитися до виконавчої служби, в якому письмово роз'яснював і попереджав, що у разі невиплати [PERSON] аліментів, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України. Про те, [PERSON], переслідуючи умисел невиплати аліментів, будучи фізично здоровим і працездатним, не визнаним у встановленому законом порядку інвалідом, ніяких заходів по офіційному працевлаштуванню, у тому числі в постановці на облік в службі зайнятості не робить, аліменти самостійно не виплачує, що тривалий час впливає на матеріальний стан дитини. Матеріальної допомоги, а також допомоги носильними речами або продуктами харчування на утримання свого неповнолітнього сина не здійснював. Участі у вихованні сина також не приймав. Внаслідок умисного, злісного та систематичного ухилення від сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] за постановою Київського районного суду міста Харкова від 01.07.1999 року утворилась заборгованість в період часу з 21.06.1999 року по 22 січня 2014 року у розмірі 72026,14 гривень. Такі дії [PERSON], органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). 10.04.2014 року між обвинуваченим [PERSON] та потерпілою [PERSON] укладено угоду про примирення, згідно з якою вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.164 КК України, а також, що він має понести покарання у вигляді 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити вказану угоду. Відповідно до змісту угоди про примирення від 10.04.2014 року, [PERSON] вину у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, визнав повністю, а сторони кримінального провадження узгодили покарання у вигляді 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Крім того, сторони погодили, що [PERSON], беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні. Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного. Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ст. 469 ч. 3 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення. [PERSON] обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 10.04.2014 року про примирення між обвинуваченим та потерпілою та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. На підставі вищевикладеного,

Резолютивна частина:
1. Затвердити угоду про примирення від 10.04.2014 року, укладену між потерпілою [PERSON], [INFO] та обвинуваченим [PERSON], [INFO]. 2. [PERSON], [INFO], визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. 3. На підставі ст. 75 КК України [PERSON], [INFO], звільнити від відбування покарання з випробуванням строком в 1 (один) рік з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК України: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Вирок ухвалено суддею одноособово в нарадчій кімнаті 10.04.2014 року. Суддя Д.О. Чудовський

Результат: guilty