Вид судочинства: criminal
Суддя: Пономаренко А. А.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] 25.12.2020, приблизно о 12 год. 00 хв., перебував за адресою місто Київ, просп. С. Бандери, у приміщенні магазину «Fozzy» (ТОВ «ЕКСПАНСІЯ»), де у останнього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Реалізуючи який, бажаючи збагатитись за чужий рахунок, таємно взяв із торгової вітрини належний ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» товар, а саме: одну банку з ікрою лососевою торгівельної марки «Шаланда», артикул 739456, вартістю 1082 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ). Продовжуючи реалізовувати свої кримінальні протиправні дії, впевнившись в тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та він діє таємно, [PERSON] помістив вказаний товар під куртку чорного кольору, в яку був одягнений. Після чого направився до виходу через каси обслуговування, умисно не розрахувавшись за вказаний товар. Однак свій умисел [PERSON] до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину. Унаслідок учинення кримінального проступку, у разі доведення його до кінця, [PERSON] міг спричинити ТОВ «ЕКСПАНСІЯ», код ЄДРПОУ 32294905, майнову шкоду на суму 1082 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ). Отже [PERSON] учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі. Винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав. 30 грудня 2020 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у якому міститься клопотанням прокурора [PERSON] про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. До обвинувального акту додані: - письмова заява підозрюваного [PERSON] , складена в присутності захисника [PERSON] , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; - заяву представника потерпілого про відсутність заперечень відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку за обвинуваченням [PERSON] ; - матеріали досудового розслідування. Як видно з наданих матеріалів, до [PERSON] не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку. Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо [PERSON] у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа. Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Відповідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд. Діючи відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 25.12.2020, приблизно о 11 год. 45 хв., [PERSON] , [INFO] , перебував за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 23, у приміщенні магазину «Fozzy» (ТОВ «ЕКСПАНСІЯ»), де у останнього виник кримінальний протиправний\~ умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, бажаючи збагатитись за чужий рахунок, у той же день та час, перебуваючи за адресою:м. Київ,\~ просп. Степана Бандери, 23, у приміщенні магазину «Fozzy», [PERSON] таємно взяв із торгової вітрини належний ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» товар, а саме: ікру лососеву «Шаланда», артикул 739456, вартістю 1082 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ). Продовжуючи реалізовувати свої кримінальні протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, того ж дня, приблизно о 12 год. 00 хв., [PERSON] впевнившись в тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та він діє таємно, помістив належний ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» товар під куртку чорного кольору, в яку був одягнений. Після чого [PERSON] направився до виходу через каси обслуговування, умисно не розрахувавшись за вказаний товар, однак свій умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину. Унаслідок вчинення кримінального проступку, у разі доведення його до кінця, [PERSON] , [INFO] , міг спричинити ТОВ «ЕКСПАНСІЯ», код ЄДРПОУ 32294905, майнову\~ шкоду на суму 1082 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ). Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений [PERSON] беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Отже саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості [PERSON] у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості [PERSON] встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання. Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні. Призначаючи обвинуваченому [PERSON] покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства. Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого. З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактично відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення [PERSON] покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та 6 місяців, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого [PERSON] обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Оскільки обвинувачений не працює, хоча має освіту, а кримінальне правопорушення вчинив бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, тож залучення до праці створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Крім того, застосування вказаних додаткових обов`язків та проходження відповідної пробаційної програми, яка передбачена для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, надасть можливість [PERSON] змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення ним повторних злочинів. Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого. Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема передане не відповідальне зберігання магазину ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» майно (одна банка з ікрою лососевою торгівельної марки «Шаланда», артикул 739456), необхідно залишити у володіння останнього.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на [PERSON] наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили - не обирати. Речові докази: - одна банка з ікрою лососевою торгівельної марки «Шаланда», артикул 739456, яку передано на відповідальне зберігання ТОВ «ЕКСПАНСІЯ», залишити у володінні останнього. Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Суддя \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON]

Результат: guilty