Вид судочинства: commercial
Суддя: Погорелова О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсвіт Україна" (перший відповідач) та ФО Варзар Олени Станіславівни (другий відповідач), в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2013 в розмірі 1019893,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням першим відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором кредиту, та другим відповідачем умов договору поруки від 15.07.2015, укладеного між позивачем та другим відповідачем. Ухвалою суду від 13.09.2019 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. У судовому засіданні 09.01.2020 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідачі правом на участь представника у судовому засіданні 09.01.2020 не скористалися, причину неявки не повідомили. Про місце, дату та час судових засідань відповідачі повідомлялися судом за юридичною адресою. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній". За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання. У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17). Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Оскільки відповідачі своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направили, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надали, заяв та клопотань від них не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідачів за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 11.11.2013 ТОВ "Торгсвіт Україна" (відповідач-1) було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач-1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua. Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, 11.11.2013 між відповідачем-1 та АТ КБ "Приватбанк" було у укладено кредитний договір № Б/Н (договір), який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із вищевказаних Заяви та Умов. За змістом п. 3.14.136. Умов банк надає послугу гарантованих платежів за господарськими договорами, які укладаються між клієнтами банку. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами. У разі необхідності отримання послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування шляхом заповнення всіх необхідних реквізитів, створює заявку (платіжне доручення) за формою розміщеної в Приват24. Заявка містить в собі реквізити платежу за господарським договором і доручення платника на здійснення банком списання грошових коштів в дату виконання платежу (п. 3.1.1.137. Умов). Після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає її на предмет надання або відмови в наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або некредитоспроможності платника (п. 3.1.1.138. Умов). Пунктом 3.1.1.139.2. Умов передбачено, що якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платникові кредит в розмірі, передбаченому в заявці (в межах встановленого ліміту) шляхом зарахування їх на рахунок покриття одержувача грошових коштів. Порядок надання банком кредиту та порядок його погашення платником здійснюється згідно з розділом 3.2.3. Умов. Відповідно до п. 3.2.3.1. Умов банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заявці про платіж, в обмін на зобов`язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим договором строки. Відновлювана кредитна лінія надається банком для виконання клієнтом платежів за заявками про платіж з датою виконання в майбутньому за господарськими договорами, яка не перевищує терміну повернення кредиту, та може бути змінена позичальником за згодою одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет-клієнт-банк "Приват24"), шляхом перерахування банком кредитних коштів на рахунок 3648, з подальшим перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок одержувачів, рахунки яких відкриті в банку. Після видачі кредиту, подані позичальником банку заявки про платіж з датою виконання в майбутньому не можуть бути відкликані позичальником (виключенням є: анулювання платежу за ініціативою одержувача) та в будь-якому разі підлягають виконанню банком згідно умов цього договору. Пунктом 3.2.3.2. Умов визначено, що термін повернення кредиту зазначений в заявці про платіж. Згідно із ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цих умов, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту. У разі не погашення клієнтом заборгованості за цими умовами у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є дата, зазначена в заявці про платіж. Під датою виконання платежу сторони узгодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок одержувача, зазначеного в заявці про платіж клієнта. Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці про платіж, у термі до 30 днів з дати виконання платежу, зазначеному в заявці про платіж. За користування кредитом в період з дати виконання платежу, зазначеному в заявці про платіж до дати виконання платежу за заявкою клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 4% річних (але не менше 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного в черговій заявці про платіж клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки про платіж. У період з дати виконання платежу за рахунок кредитних коштів клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості клієнтом по кредиту в строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість за кредитом стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт сплачує відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості. Зазначений в цьому пункті термін може бути змінений згідно з пунктами 3.2.3.7.2., 2.3.2., 2.4.1. цього договору. У разі, якщо в дату виконання платежу або після неї, у клієнта на поточному рахунку недостатньо власних коштів, а термін обов`язкового погашення по "кредитному ліміту на поточний рахунок", правовідносини за яким врегульовані розділом 3.2.2. Умов, становить більше 30 днів - клієнт доручає банку в односторонньому порядку проводити списання коштів на погашення заборгованості по кредиту за рахунок невикористаних коштів по "кредитному ліміту на поточному рахунку". Інші істотні умови кредитування наведені в заявці про платіж. Відповідно до п. 3.2.3.5.2. Умов банк зобов`язується надати шляхом перерахування кредитних коштів на підставі виставлених клієнтом заявок про платіж з датою виконання в майбутньому, на цілі, відмінні від сплати страхових та/або інших платежів, у межах сум, обумовленої в заяві, а також за умови виконання клієнтом зобов`язань передбачених пунктами 3.2.3.6.1., 3.2.3.6.12. цього договору. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини згідно з умовами цього договору виникають у банка з дня надання клієнтом заявок про платіж з датою виконання у майбутньому у межах зазначених у них сум у порядку, передбаченому п. 3.2.3.8.2. та з урахуванням п. 3.2.3.1. цього договору. За твердженнями позивача, відповідач-1 прострочив виконання своїх зобов`язань за даним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість , яка станом на момент розгляду справи не сплачена. Позивач зазначає, що станом на 26.056.2019 у відповідача-1 існує заборгованість перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за спірним договором у розмірі 4408364,94 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 1019893,00 грн., - заборгованість за відсотками - 1802505,80 грн., нарахованих на поточну та прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.3.9.1. та 3.2.3.9.2. Умов; - заборгованість з пені - 1585966,14 грн., нарахованої згідно пункту 3.2.3.10.1. Умов. Враховуючи неналежне виконання відповідачем-1 умов кредитного договору, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 15.07.2015 між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] (відповідач-2) було укладено договір поруки №38948087/DP (Договір поруки), предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань позивальником, які випливають з кредитного договору (п. 1.1 договору поруки). За умовами п. 1.5. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У п. 4.1. Договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Угодою цей договір поруки припиняє свою дію. З наведених підстав позивач вважає свої майнові права порушеними та обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що перший відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, а з огляду на укладення з другим відповідачем Договору поруки, а також виходячи з положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 1019893,00 грн. з відповідачів у солідарному порядку. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. За ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Відповідно до ч. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У раз: відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За своєю правовою природою Договір б/н від 11.11.2013, що укладений між позивачем та відповідачем-1 є кредитним договором, згідно якому, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Глава 50 Цивільного кодексу України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На час вирішення даного спору, відповідачем-1 не надано доказів належного виконання умов договору та погашення заборгованості за кредитом, а отже заборгованість за договором кредитування є не спростованою відповідачем -1. Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Другим відповідачем не надано суду будь-яких пояснень та доказів, які б спростовували факт надання згоди другим відповідачем шляхом укладення договору поруки на забезпечення виконання саме зобов`язань за договором банківського обслуговування б/н від 11.11.2013. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсвіт Україна" та Фізичної особи [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.11.2013 у розмірі 1019893,00 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, не спростованими відповідачами та такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідачів, а отже судові витрати: судовий збір у розмірі 15298,39 грн. підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсвіт Україна" (62360, Харківська область, Дергачівський район, смт. Вільшани, вул. радгоспна, 21, код ЄДРПОУ 38948087) та [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2013 у розмірі 1019893,00 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсвіт Україна" (62360, Харківська область, Дергачівський район, смт. Вільшани, вул. радгоспна, 21, код ЄДРПОУ 38948087) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570) - 7649,20 грн. судового збору. Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570) - 7649,20 грн. судового збору. Видати накази після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України,

Результат: granted