Вид судочинства: administrative
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» (далі ТзОВ «Дім Кераміки ТД», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі Львівська митниця, відповідач, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100239/2 від 17.05.2023, а також картки відмови в прийнятті митної \~декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001334. В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (плитка керамічна глазурована чи не глазурована) декларант позивача подав до Львівської митниці митну декларацію (далі - МД) №23UA209230049203U4, в якій загальна митна вартість товару визначена за основним методом. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100239/2 від 17.05.2023 а також картку відмови в прийнятті митної \~декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001334, визначивши митну вартість за резервним методом. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності. Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. При цьому з повідомлення митного органу не зрозумілі причини для витребування усіх підряд документів, перелік яких зазначений в статті 53 МК України, без обґрунтування, які складові митної вартості потрібно підтвердити та в чому полягають сумніви митного органу. Вважає, що рішення прийняте всупереч положенням статей 54, 55, 64 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53 Кодексу; у рішеннях не вказано джерела інформації, відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.68). В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.71-79, 85-94) представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень. Вказує, що документи, подані до митного оформлення, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Проте, декларант не надав інших документів для підтвердження митної вартості, у зв`язку із чим, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, Львівською митницею з дотриманням вимог чинного законодавства прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, які скасуванню не підлягають. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна декларації від 15.05.2023 №UА209230/2023/050549 де вартість подібного товару становить 0,6701 дол. США за кг. В поданій до суду відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відзиву з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.139-140). Ухвалою суду від 01.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника Львівської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило. Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав. Судом встановлено, що 26.04.2023 між ТзОВ «Дім Кераміки ТД» (Покупець) та компанією Zalakeramia Zrt. (Продавець) було укладено Контракт №4/23, згідно з умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар відповідно до опису, кількості, якості та цін, зазначених у замовленнях покупця та проформах-рахунках, зазначених у контракті. Пунктом 1 Контракту було передбачено, що умови ціни на товари - EXW. Ціна на товари, включаючи упаковку та маркування, буде зазначена у проформах та рахунках - фактурах до нього. Умови оплати - передоплата. Як передбачено пунктом 2 Контракту покупець здійснює оплату після підтвердження продавцем можливої дати відвантаження товару. На підставі рахунку - проформи № 81053721 від 27.04.2023 ТзОВ «Дім Кераміки ТД» замовив у продавця керамічну плитку GOLF 30x60 у кількості 1 108,8 м.кв. за ціною 3,80 євро/м.кв. та загальною вартістю 4 213,44 євро. Вартість товару з урахуванням пакування (352 євро) та логістичних затрат (776,16 євро) становила 5 341,60 євро (сума проформи). Вищезазначена проформа була оплачена позивачем 08.05.2023 на підставі відповідного SWIFT-повідомлення, тобто була проведена 100% попередня оплата товару. Поставка товару відбувалась на умовах EXW HU Romhany. 11.05.2023 ТзОВ «Дім Кераміки ТД» через декларанта подало на митний пост «Львів-північний» Львівської митниці для митного оформлення МД №23UA209230049203U4 вищезазначену партію товару із описом «Плитка керамічна глазурована чи не глазурована»: - «Плитка другого сорту ZGD 60036 GOLF 30x60 у кількості 1108,8 кв.м. за ціною 3,80 євро/кв.м. загальною вартістю 4 213,44 євро». Як було зазначено вище, загальна вартість товару з урахуванням витрат на пакування (352,00 євро, у яке включення маркування) та логістичний збір М (776,16 євро) становила 5 341,60 євро, що Імпортується згідно вищезазначеного Контракту та інвойсу № 9010579801 від 10.05.2023 року. Позивачем була визначена митна вартість вищезазначеного товару в загальному розмірі 238 901,17 грн. за ціною контракту з урахуванням витрат на перевезення товару до кордону України (25 000,00 грн.), в порядку, передбаченому ст. 58 Митного кодексу України. Відповідач в процесі опрацювання наданих для митного оформлення товару документів, надіслав декларанту повідомлення, у якому зазначив, що подані декларантом документи містять розбіжності, а саме: 1.Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.05.2023 № 100523/12 не містять відомостей щодо складових митної вартості товару (транспортування, страхування тощо); 2. В CMR 857854 - у гр. 16 та 23 є перевізник PE Zhupanyn, проте транспортні перевізні документи надано від ФОП [PERSON] документи, які підтверджують дані відносини відсутні; 3. Відповідно до вимог контракту від 26.04.2023 № 4/23 продавець продає товар (ціни, якість та опис) зазначені відповідно до замовлень та проформах, жоден документ до митного оформлення не подавався; 4. В п.1 вищезазначеного договору вказано, що перелік окремих складових, які повинні бути враховані в ціні товару будуть вказані проте, у товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі відсутні дані щодо складових вартості товару. Позивачу було запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. На вимогу митного органу декларантом надано: - банківський платіжний документ - SWIFT повідомлення від 08.05.2023, яким було здійснено 100% попередню оплату вартості товару в сумі 5 341,60 євро із посиланням на вищезазначений контракт та вищезгадану проформу №81053721; - рахунок-проформу №81053721 від 08.05.2023; - експертний висновок Львівської ТПП №19-09/431 від 15.05.2023. Однак митним органом було відмовлено позивачу в митному оформленні товару шляхом прийняття картки відмови №UA209230/2023/001334 з підстав неможливості завершення митного оформлення з невірно заповненими графами 12, 45, 43, 44, 46, 47, відповідно до рішення про коригування митної вартості від 17.05.2023 № UA209000/2023/100239/2 (порушено умови декларування передбачені п.1, п.8 ст. 257 МКУ. ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450). У цій ж картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме подання нової МД із врахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 № UA 209000/2023/100239/2. Згідно гр. 30 вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товару \~відповідачем було скориговано митну вартість товару в сумі 13 359,44 дол. США (0,6701 дол. США за 1 кг). У гр. 33 рішення митний орган, окрім вищезазначеної інформації вказав, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МКУ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 15.05.2023 року №UA209230/2023/050549, де вартість подібного товару становить 0,6701 дол.США за кг. Митне оформлення товару для випуску у вільний обіг із застосуванням гарантійних зобов`язань відбувалось на підставі МД № 23UA209230051657U5 від 17.05.2023. 04.07.2023 ТзОВ «Дім Кераміки ТД» надало Львівській митниці додаткові документи та пояснення на підтвердження заявленої митної вартості товару. Зокрема, було надано: акт №0180523 від 18.05.2023, платіжну інструкцію №654 від 06.06.2023 на підтвердження приймання - передачі та оплати послуг із перевезення вантажу, а також довідку експедитора від 19.06.2023 про залучення до надання послуг іншого перевізника, про завантаження товару силами перевізника та із відомостями про складові вартості перевезення вантажу, у т.ч. й про не страхування вантажу. Проте листом №7.4-2/18/13/18316 від 19.07.2023 відповідач відмовив у визнані заявленої позивачем митної вартості товару. 09.06.2023 на адресу Львівської митниці було направлено адвокатський запит із проханням надати копію митної декларацій від 15.05.2023 року № UА209230/2023/050549, відомості з якої стали підставою для коригування митної вартості товару за вищезазначеним рішенням. Листом № 74-2/15/8/14934 від 15.06.2023 відповідач надав копію такої МД з урахуванням положень ч. 5 ст. 11 МК України. Однак, у наданих МД практично вся необхідна інформація є прихованою. Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача, звернувся до суду із цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України. Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування. Як передбачено частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, з огляду на таке. Щодо підстави не визнання митної вартості товарів за обраним декларантом методом: відсутність у рахунку перевізника документального підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем, а саме на перевантаження, страхування. тощо, судом встановлено наступне. Відповідачу разом із заявою від 04.07.2023 було надано довідку від 19.06.2023 експедитора - ФОП [PERSON] , відповідно до якої завантаження вантажу на транспортний засіб здійснювалось працівниками перевізника, а такі послуги надавались на безоплатній основі. Також у довідці експедитор зазначив, що страхування товару не здійснювалось, а також підтвердив вартість послуг з перевезення вантажу до кордону України у розмірі 25 000,00 грн. Крім того, на підтвердження вартості перевезення вантажу відповідачу було додатково надано акт надання послуг № 0180523 від 18.05.2023 та платіжну інструкцію № 654 від 06.06.2023 про повну оплату вартості послуг із перевезення. У листі від 19.07.2023 року відповідач зазначив, що довідка перевізника від 19.06.2023 не є бухгалтерським документом, що підтверджує вартість наданих послуг з перевезення вантажу, а тому й не може підтверджувати розмір складових витрат, що включаються до митної вартості товару. Разом з тим, суд погоджується із доводами представника позивача що довідка про транспортні витрати є достатнім та допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у у справі № 804/16553/14 від 31.05.2019. Відтак, доводи Львівської митниці про неналежність довідки про транспортні витрати є безпідставними та не обґрунтованими. Більш того, розмір транспортних витрат, зазначених у довідці перевізника підтверджується актом приймання - передачі наданих послуг, рахунком перевізника та оплатою послуг з перевезення. Також твердження відповідач про те, що згідно із заявкою № 090523 від 09.05.2023, водій повинен контролювати завантаження товару, що суперечить довідці, у якій вказано про самостійне завантаження товару перевізником. Однак, зміст заявки не означає, що перевізник не може здійснювати завантаження товару на транспортний засіб. Зокрема, відсутність у заявці такого обов`язку аж ніяк не може вказувати на той факт, що перевізник не здійснював самостійне завантаження товару. Суд наголошує, в наданій довідці від 19.06.2023 експедитор чітко вказав, що перевізник самостійно на безоплатній основі здійснював завантаження товару на транспортний засіб. Отже, доводи відповідача у даній частині є безпідставними та необґрунтованими. Щодо сумніву митного органу про наявність розбіжностей між особою перевізника і експедитора та ненадання відповідного договору доручення. Відповідач під час контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом зазначив, що у CMR 857854 - гр. 16 та 23 зазначений перевізник PE Zhupanyn, проте транспортні перевізні документи надано від ФОП [PERSON] . Документи, які підтверджують дані відносини відсутні. У заяві від 04.07.2023 позивач вказав, що відносини між ТОВ «Дім Кераміки ТД» та ФОП [PERSON] будувались на підставі заявки-договору № 090523 від 09.05.2023, тому останній у таких відносинах виступив експедитором замовленого перевезення вантажу. За загальним правилом, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. В Українському законодавстві таке визначення наводиться в ч. 1 ст. 929 Цивільного Кодексу України. У даному випадку ФОП [PERSON] здійснював організацію перевезення вантажу, тому, експедитором було залучено до перевезення вантажу ФОП [PERSON] . Відтак позивач не замовляв у такого підприємця послуг з перевезення вантажу, а взаємовідносини мали місце із експедитором - ФОП [PERSON] , який вже самостійно залучав до надання послуг третіх осіб, а тому позивач не зобов`язаний був додатково надавати підтвердження вартості послуг безпосереднього перевізника вантажу. В той же час, даний факт підтверджується ще й тим, що згідно із заявкою спірний вантаж мав перевозитись автомобілем А03500ВО/А03500ХР. Згідно із МД та CMR вантаж перевозився автомобілем саме з такими номерними знаками. Крім того, у вищезгаданій довідці від 19.06.2023 ФОП [PERSON] підтверджує, що перевезення вантажу на підставі заявки № 090523 від 09.05.2023 за маршрутом м. Romhany (Угорщина) - м.п. Чоп здійснювалось автомобілем VOLVO А03500/А03500ХР перевізником - підприємець [PERSON] . Також, у довідці від 19.06.2023 експедитор зазначив, що такий перевізник був залучений на підставі укладеного між ними договору, надати який не має можливості, у зв`язку із конфіденційністю. Суд враховує, що у заяві від 04.07.2023 позивачем було допущено описку у написані особи перевізника та експедитора, що є очевидним, оскільки практично по всьому тексту таких пояснень у заяві позивач вказував, що ФОП [PERSON] виступав експедитором, а ФОП [PERSON] перевізником і лише один раз помилково вказав інших осіб. Відтак, такі зауваження митниці, з огляду на очевидну описку допущену позивачем, не можуть свідчити про непідтвердження останнім заявленої митної вартості товару. Також, безпідставними є доводи відповідача у листі від 19.07.2023, що акт № 0180523 від 18.05.2023 укладений між ТзОВ «Дім Кераміки ТД» та ФОП [PERSON] , на користь якого здійснювався платіж згідно з платіжним дорученням (яке є платіжною інструкцією, а не дорученням), однак, згідно CMR перевізником зазначено ПП Жупанин P.P. Документи, які б підвереджували взаємозв`язок між перевізником та експедитором не подані. Суд звертає увагу, що у заяві було чітко надано пояснення, що у перевезенні вантажу ФОП [PERSON] виступав експедитором, а ФОП [PERSON] перевізником. Так само у заяві було зазначено підставу ненадання підтверджуючих документів та звернуто увагу на обставини, які підтверджують факт залучення експедитором стороннього перевізника до відповідних послуг. Крім того, відповідач не надав будь-якого належного та допустимого доказу, який би спростовував розмір понесених позивачем витрат на перевезення вантажу та який би вказував на їх заниження, відтак, такі зауваження відповідача є необгурнтованими та безпідставними. Щодо сумніву митного органу про наявність розбіжностей між особою перевізника і експедитора та ненадання відповідного договору доручення. Декларантом позивача під час митного оформлення товару відповідачу було надано проформу № 81053721 від 08.05.2023, сума якої відповідає сумі рахунку від 10.05.2023 № 9010579801, та яка була оплачена згідно із SWIFT повідомленням від 08.05.2023 року, до яких у митного органу жодних зауважень не виникло. Суд зауважує, що замовлення до Контракту не є документом, який підтверджує митну вартість товару та не містить у собі відповідних відомостей, а отже не має впливу на числові значення митної вартості, оскільки фактично поставка товару здійснюється в обсягах відповідно до цін, вказаних у рахунках-фактурах. Щодо сумніву відповідача про відсутність у комерційному інвойсі даних щодо складових вартості у товару згідно з п. 1 Контракту, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 Контракту № 4/23 від 26.04.2023, ціна на товари, включаючи упаковку та маркування, буде зазначена у проформах та рахунках-фактурах до цього контракту. Позивач у заяві від 04.07.2023 звертав увагу Львівської митниці, що у рахунку № 9010579801 від 10.05.2023 року, окрім вартості товару - 4 213,44 євро, вказано ще вартість логістичного збору (776,16 євро) та вартість пакування - 352,00 євро, яка включає в себе й вартість маркування, оскільки останнє здійснюється на упаковці товару. Відтак, висновок відповідача про відсутність у комерційному інвойсі даних щодо складових вартості товару згідно з п. 1 Контракту є безпідставним та необгрунтованим Суд зауважує, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі №825/648/17 (№ К/9901/16592/18). Суд констатує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів взята цінова інформація наявна в митного органу за митною декларацією №UA209230/2023/050549 від 15.05.2023, де вартість подібного товару становить 0,6701 дол.США за кг, однак жодних пояснень щодо зроблених коригувань, ідентичності товару, який оформлявся на підставі вказаної МД не наведено. Крім того, суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію. Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості. В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваних рішеннях, митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору. Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100239/2 від 17.05.2023 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001334 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити. Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як слідує з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 5 368,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №61 від 14.09.2023, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України. Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 5 368,00 грн.

Резолютивна частина:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100239/2 від 17.05.2023. Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/001334. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Т.Костюшка, будинок 1, код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім кераміки ТД» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 18А, код ЄДРПОУ 37786217) судовий збір у сумі 5 368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок). Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Головуючий \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суддя\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В.В. Мачульський \~ \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~\~\~\~\~

Результат: granted