Вид судочинства: criminal
Суддя: Рябішин А.О.
Дата ухвалення: 2008-03-17 00:00:00+02

Обставини справи:
Підсудний [PERSON]., обіймаючи посаду директора СТОВ „Василівське” Полтавського району та являючись службовою особою , діючи умисно , явно виходячи за межі наданих йому повноважень , всупереч положенням статуту СТОВ»Василівське» , п.4.4.3 Договору передачі майна колективом співвласників -колишніх членів КСП «Петровського» від 17 квітня 2000 року СТОВ «Василівське» , передав 04 квітня 2002 року згідно накладної № 1 в рахунок погашення кредиторської заборгованості КСП „Петровського” , де він також обіймав посаду керівника , перед ГПУ „Полтавагазвидобування” , приміщення свинарника залишковою вартістю 79 566 грн., який був переданий в оренду СТОВ „Василівське” колишніми членами КСП «Петровського» - співвласниками майнового комплексу, отриманого в результаті паювання майна КСП „Петровського” , заподіявши колективу співвласників тяжкі наслідки. Продовжуючи свою злочинну діяльність підсудний [PERSON]. у квітні 2004 року обіймаючи посаду директора СТОВ «Василівське» Полтавського району , зловживаючи своїм службовим становищем , діючи умисно , з корисливих спонукань , з метою привласнення сівалки СЗ-3,6 , що належить СТОВ «Василівське» , передав через свою доньку [PERSON] (головного економіста СТОВ „Василівське”) вказівку бухгалтеру [PERSON]. виписати накладну на отримання його дружиною [PERSON], в рахунок плати за оренду майнового паю металолому у кількості 1000 кг. на суму 350 грн., на підставі якої забрав з тракторної бригади СТОВ „Василівське” сівалку СЗ-3,6, яка стояла на обліку СТОВ „Василівське” як основний засіб залишковою вартістю 3758 грн.72 коп. тим самим привласнивши її і доставивши додому використовував її для власних потреб. Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний свою вину не визнав та пояснив суду , що мобільні телефони він залишив у себе оскільки вважає своє звільнення незаконним і тому звернувся до суду. Вказівки колишньому головному бухгалтеру СТОВ»Василівське» списати мобільні телефони він не давав. Сівалку він дійсно виписав за пай свої дружини заборгованість по якому складала 300 грн. але вважає , що мав право це зробити оскільки вона не перебувала на балансі СТОВ «Василівське». Що стосується передачі свинарника , то він дійсно це зробив але замість нього прийняв інший об»єкт. Вважає свої дії повністю правомірними. Не зважаючи на повне невизнання своєї вини самим підсудним, суд вважає його вину в скоєному повністю доведеною наступними доказами: По епізоду передачі свинарника ГПУ «Полтавагазвидобування; -свідок [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні підтвердила той факт , що свинарник був переданий за кредиторською заборгованістю КСП «Петровського» перед ГПУ «Полтавагазвидобування». -аналогічні свідчення будучи допитаним в судовому засіданні дав свідок [PERSON]. - згідно звіту аудиторської фірми „Капітал” від 29.04.2004 року про наслідки операційного аудиту СТОВ „Василівське” станом на 31.03.2004 року, згідно якого інвентаризацією встановлені розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю основних засобів, а саме відсутня сівалка СЗ-3,6, б/н, введена в експлуатацію в березні 1994 року, залишковою вартістю 3 758 грн.72 коп.; з основних засобів, орендованих СТОВ „Василівське”, відсутня частина свинарника 1-2, введеного в експлуатацію 01.01.1980 року, залишковою вартістю 127 791 грн., станом на 01.01.2000 року (т.1 а.с.9-20 ); - відповідно до акту прийому-передачі майна в оренду від 17.04.2000 року СТОВ „Василівське” в особі [PERSON] прийняло від співвласників майна в оренду майно цілісним майновим комплексом, в т.ч. і частину свинарника 1-2 на СТФ №1, залишковою вартістю 127 791 грн. (т.1 а.с.99-101 ); - у листі ГПУ»Полтавагазвидобування» голова КСП „Петровського” [PERSON] повідомляє , що на виконання рішення арбітражного суду про погашення кредиторської заборгованості передається будівля свинарника вартістю 79566 грн. (т.1 а.с.193 ); - згідно довідки СТОВ „Василівське” приміщення свинарника 1-2 СТФ №2 згідно наказу №10 від 05.02.2002 року за підписом [PERSON], виділено на погашення боргу ГПУ „Полтавагазвидобування” . Цей факт підтверджується копією витягу з книги реєстрації наказів СТОВ „Василівське” (т.1 а.с.204,350-351 ); - як вбачається із накладної №1 від 02.04.2002 року та рахунку-фактури №4 від 04.04.2002 року, КСП „Петровського” передало ГПУ „Полтавагазвидобування” приміщення свинарника вартістю 79 566 грн. (т.1 а.с.199,200 ); - із накладної №22 від 12.04.2002 року про відпуск матеріалів на сторону вбачається , що ПСГ „Світанок” отримало від ГПУ „Полтавагазвидобування” свинарник вартістю 79566 грн. (т.1 а.с.192 ); - під час проведення огляду СТФ №2 СТОВ „Василівське” 24.11.2004 року встановлено , що на території СТФ №2 мається декілька приміщень свинарників, приміщення свинарника 1 знаходиться в розукомплектованому стані, приміщення свинарника 2 - відсутнє (т.1 а.с.206 ); -згідно п. 4.4.3 договору передачі майна колективом співвласників юридичній особі (СТОВ «Василівське») від 17 квітня 2000 року господарство не мало права реалізовувати основні засоби для погашення кредиторської заборгованості. Виходячи із змісту п.4.4.3 реалізація свинарника була б можлива за умови прийняття рішення про реалізацію всіма співвласниками. Вказані обставини повністю спростовують версію щодо правомірності дій підсудного [PERSON]..(т.1 а.с.102-123). По епізоду привласнення сівалки СЗ-3,6; -свідок [PERSON]. будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що у 2004 році сівалки в господарстві не було хоча вона була потрібна для проведення посівної. Щоб замінити цю сівалку господарству довелось залучати шляхом оренди іншу сівалку. -свідок [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні пояснила , що сівалка СЗ-3,6 перебувала на балансі СТОВ «Василівське» і була виписана дочкою [PERSON]. як металобрухт. Вона не підписала накладну оскільки не було акту списання сівалки. Сівалку не можна було назвати металобрухтом оскільки вона була в робочому стані і використовувалась у господарстві. Вказані свідчення спростовують версію підсудного про те , що сівалка була в неробочому стані і не перебувала на балансі підприємства. -свідок [PERSON]. підтвердив свої попередні свідчення та пояснив , що сівалка була на балансі підприємства і в посівну її завжди використовували за призначенням. -свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що сівалка була забрана [PERSON].. Вона ремонтувалась перед роботами , використовувалась за призначенням і рівноцінної сівалки в господарстві не було . Вказані свідчення також спростовують версію підсудного про несправність сівалки і відсутність її на балансі господарства. -аналогічні свідчення будучи допитаним в судовому засіданні дав свідок[PERSON] додатково пояснивши , що [PERSON]. забрав сівалки перед посівною. -свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що сівалка була виписана на ім.»я дружини [PERSON]. як металобрухт за 350 грн. хоча вона була основним засобом залишковою вартістю близько 3 тисяч грн.. і тому господарству довелось наймати іншу сівалку для проведення посівних робіт. Вказані свідчення узгоджуються із свідченнями інших свідків по даному епізоду і повністю спростовують версію підсудного. -свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що у СТОВ «Василівське» перебувала на балансі сівалка СЗ-3,6 в постійно використовувалась в господарстві. Після звільнення [PERSON]. в господарстві була виявлена накладна про видачу даної сівалки його дружині за ціною металобрухту. Зараз вказана сівалка знаходиться в робочому стані і використовується у господарстві. Вказані свідчення також узгоджуються із усіма іншими свідченнями та спростовують версію підсудного. -свідок [PERSON] будучи допитаною під час досудового слідства пояснила суду , що вона за вказівкою [PERSON]. , яку передала його дочка [PERSON]. , виписала 1000 кг металобрухту на ім.»я [PERSON]. Вказані свідчення повністю підтверджують обвинувачення щодо умислу підсудного на заволодіння майном господарства.(т.1 а.с.174-175). - відповідно до звіту аудиторської фірми „Капітал” від 29.04.2004 року про наслідки операційного аудиту СТОВ „Василівське” станом на 31.03.2004 року, згідно якого інвентаризацією встановлені розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю основних засобів, а саме відсутня сівалка СЗ-3,6, б/н, введена в експлуатацію в березні 1994 року, залишковою вартістю 3 758 грн.72 коп.; (т.1 а.с.9-20); - із накладних за №154 від 09.04.2004 року, вбачається, що зі СТОВ „Василівське” на ім”я [PERSON] виписано 1000 кг. металобрухту, вартістю 350 грн. в рахунок плати за оренду майнового паю . Між тим як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується іншими матеріалами справи , показаннями свідків із господарства по даній накладній підсудним була забрана придатна для використання в господарстві сівалка , що підтверджує спрямованість умислу підсудного на заволодіння саме сівалкою і не просто будь-якою , а конкретною .(т.1 а.с.164-165 ); - із акту опису і арешту майна від 09.06.2004 року вбачається , що на виконання ухвали судді Полтавського районного суду від 04.06.2004 року, накладено арешт на сівалку СЗ-3,6, що знаходилася за адресою [ADDRESS], та передано на відповідальне зберігання . Цей факт також спростовує версію підсудного щодо того факту , що сівалка була непридатна для використання.(т.1 а.с.186-187 ); Вважаючи вину підсудного доведеною за даними епізодами суд вважає , що [PERSON]. як керівник господарства передаючи ГПУ»Полтавагазвидобування» цілісний майновий комплекс який перебував в оренді у СТОВ»Василівське» діяв свідомо , оскільки він достовірно знав умови передачі в оренду вказаного об»єкту співвласниками , знав хто є дійсним власником об»єкту , знав умови на яких можлива реалізація орендованого господарством майна , не отримав згоди всіх співвласників на реалізацію об»єкту і розпорядився як посадова особа майном яке не належить господарюючому суб»єкту (СТОВ «Василівське). Суд також вважає повністю доведеною вину підсудного і щодо привласнення сівалки оскільки він знову ж як керівник господарства , виходячи із показань допитаних в судовому засіданні свідків , знав і повинен був знати , що сівалка використовується в господарстві , вона ремонтується , особам , що її ремонтували нараховувалась відповідно заробітна плата. При цьому суд враховує , що виписавши 1000 кг металобрухту підсудний мав реальну можливість взяти в якості металобрухту дійсно таких , а не придатний для використання об»єкт. До показань свідка [PERSON] про те , що сівалки не перебувало на балансі господарства і вона взагалі не була придатна за призначенням суд ставиться критично і розцінює ці її свідчення як спробу допомогти підсудному уникнути відповідальності за скоєний злочин. По перше свідок являється рідною дочкою підсудного. По друге всі її свідчення спростовані в судовому засіданні показаннями свідків які узгоджуються одне з одним , а також з матеріалами справи.(т.1 а.с.211-214). За таких же обставин суд не приймає в якості доказів невинуватості підсудного і показання свідків [PERSON]та [PERSON] , що були дані ним під час досудового слідства. (т.1 а.с.215-218). При цьому суд враховує , що свідки [PERSON]. та [PERSON]. відмовились свідчити в судовому засіданні навіть на підтвердження алібі підсудного. Проаналізувавши зібрані у справі докази суд приходить до висновку , що дії підсудного слід кваліфікувати: По епізоду передачі свинарника ; -за ст..365 ч.3 КК України - як перевищення службових повноважень , тобто умисне вчинення дій які явно виходять за межу наданих особі прав та повноважень , що спричинило тяжкі наслідки; По епізоду привласнення сівалки СЗ-3,6; Дії підсудного слід перекваліфікувати із ст..191 ч.3 КК України на ст..191 ч.2 КК України - як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; Кваліфікуючу ознаку вчинення цього злочину у вигляді повторності суд із обвинувачення виключає як зайво вмінену , оскільки органом досудового слідства при складанні обвинувального висновку невірно визначено послідовність вчинення підсудним злочину , що в кінцевому результаті призвело до невірної кваліфікації. Крім того органом досудового слідства підсудний [PERSON]. обвинувачується в тому , що він обіймаючи посаду директора СТОВ «Василівське» Полтавського району , являючись службовою особою , зловживаючи своїм службовим становищем , у квітні 2004 року привласнив 2 мобільні телефони «Філіпс» та «Еріксон» які були придбані 31.07.2002 року головним агрономом [PERSON]. за ціною 1039 грн. для користування підсудним та ним і були списані в цей же день за вказівкою [PERSON]. на рахунок № 92 «адміністративні витрати» в порушення інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів капіталу , зобов»язань і господарських операцій підприємств і організацій , затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року. В подальшому в період часу з 21.10.2002 року по 01.04.2004 року на цей же рахунок були списані скетч-картки мобільного зв»язку у кількості 11 шт. на загальну суму 1100 грн. та списано кошти на ремонт мобільного телефону (20.05.2003 року) на суму 145 грн.. Дії підсудного за даним епізодом органом досудового слідства кваліфіковані за ст..191 ч.3 КК України. Між тим суд вважає , що виходячи із здобутих під час досудового слідства доказів вказаний епізод слід виключити із об»єму обвинувачення за недоведеністю. Так як вбачається із обвинувального висновку основним доказом мети з боку підсудного у привласненні мобільних телефонів , орган досудового слідства вважає вказівку [PERSON]. на списання мобільних телефонів. Проте суд вважає , що ця обставина не підтверджується жодним із доказів , що були досліджені в судовому засіданні. При цьому судом були прийняті всі заходи щодо сприяння учасникам процесу у отриманні доказів. Між тим свідок [PERSON]. будучи допитаною як під час досудового слідства , так і під час попередніх розглядів кримінальної справи наголошувала , що вказівку списати мобільні телефони вона отримала від головного бухгалтера [PERSON] , яка в свою чергу сказала їй , що це розпорядження [PERSON].. Сам підсудний [PERSON]. на протязі всього часу судового розгляду справи категорично заперечує факт надання вказівки на списання мобільних телефонів. Колишній головний бухгалтер [PERSON] органом досудового слідства допитана не була і запит суду з проханням встановити її місцезнаходження з метою допиту позитивного результату не дав. За таких обстави суд вважає факт списання мобільних телефонів за вказівкою [PERSON]. , не доведеним. В той же час як досудовим так і судовим слідством доведено той факт , що після звільнення з посади директора [PERSON]. , вважаючи своє звільнення незаконним , залишив мобільні телефони у себе вдома , де вони і були вилучені, тобто він самоуправно вчинив дії які оспорюються СТОВ «Василівське». Проте суд вважає , що в діях підсудного відсутня така кваліфікуюча обставина складу злочину у вигляді самоуправства , як заподіяння злочином значної шкоди. Мобільні телефони були придбані у 2002 році за загальною ціною 1039 грн. . Вони використовувались на протязі 2 років як підсудним так і головним агрономом і тому з урахуванням їх зносу заподіяна підприємству шкода не може вважатись значною. Суд також вважає , що факт списання скретч-карток у кількості 11 шт. на суму 1100 грн. та списання коштів за проведення ремонту не містить складу злочину , оскільки зазначені телефони використовувались коли [PERSON]. обіймав посаду директора , слідством не доведено , що він ними користувався для власних потреб. За таких обставин вказані епізоди слід також виключити із об»єму обвинувачення. Не доведено суду також і того факту , що [PERSON]. користувався мобільними телефонами і після звільнення з посади. Обираючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного та обставини , що пом»якшують та обтяжують покарання. Обставин , що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено. Обставинами , що пом»якшують покарання підсудного суд визнає похилий вік підсудного , смерть дружини , те , що він раніше взагалі не притягувався до кримінальної відповідальності. Враховуючи наявність декількох обставин , що пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину , приймаючи до увагу дані про особу винного , суд приходить до висновку про можливість застосування ст..69 КК України та призначення покарання за ст..365 ч.3 КК України нижче від нижчої межі санкції статті . Підстав для застосування ст..69 КК України щодо додаткової міри покарання суд не вбачає. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини , враховуючи конкретні обставини скоєного злочину , дані про особу винного , суд приходить до висновку , що виправлення підсудного можливе без ізоляції із застосуванням ст..75 КК України та покладенням обов»язків передбачених ст..76 КК України . Згідно ст..70 ч.1 КК України суд застосовує повне поглинання менш суворого покарання більш суворим. Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову СТОВ „Василівське” про стягнення з підсудного завданої господарству матеріальної шкоди на загальну суму 188 764 грн.70 коп., суд виходячи із наданих доказів вважає , що позов підлягає частковому задоволенню, а саме лише в частині доведеності факту витрат господарства на оренду сівалки замість тої яку привласнив підсудний. Що стосується позовних вимог в частині стягнення вартості мобільних телефонів , вартості ремонту , вартості скретч-карток , вартості сівалки , то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити оскільки сівалка та мобільні телефони фактично перебувають у користуванні господарства , а витрати на проведення ремонту телефонів та списання скретч-карток виключені із об»єму обвинувачення. З приводу стягнення суми вартості свинарника, переданого ГПУ на погашення кредиторської заборгованості то в цій частині позов слід залишити без розгляду оскільки шкода заподіяна співвласником майнового комплексу , а ставиться питання про стягнення коштів на користь господарства. Відповідно до ст..330 КПК України :речові докази по справі - мобільний телефон „Філіпс” (серійний номер-449680568925750), мобільний телефон „Еріксон” (серійний номер - 52004661662087206), чіп-карту „Київстар GSМ Аsе-саrd” номер - 8938003991007650955F,зарядний пристрій „Філіпс” FЕ 3520 052 С045, гарантійне свідоцтво на мобільний телефон „Філіпс” с/н - 449680568925750, гарантійне свідоцтво на мобільний телефон „Еріксон” с/н - 52004661662087206, головну книгу за 2002 рік та Журнал рахунків за 2002 рік СТОВ „Василівське”, сівалку СЗ-3,6, передану на відповідальне зберігання [PERSON]. слід повернути СТОВ „Василівське”; два оригінали накладної СТОВ „Василівське” №154 від 09.04.2004 року - залишити зберігатися при матеріалах кримінальної справи. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Про вказані факти інформувати прокурора Полтавського району. Про вжиті заходи прошу повідомити суд у визначений законом строк. Постанова окремому оскарженню не підлягає. Суддя:

Результат: other