Вид судочинства: commercial
Суддя: Сулімовська М. Б.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", м.Київ звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Фермерського господарства "Південна Земля", Голопристанського району Херсонської області про стягнення 99598 грн. 94 коп. заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору поставки від 18.03.2019р. №АР18/03-1 в частині своєчасної оплати отриманої продукції. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що 18.03.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна" та Фермерським господарством "Південна Земля" було укладено договір поставки №АР18/03-1. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу насіння овочевих культур в асортименті та кількості відповідно до специфікації на суму 142800,00 грн. Однак, відповідач за поставлений товар остаточно не розрахувався, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість. Також, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору позивачем нараховану останньому штраф, пеню, інфляційні втрати та 12% річних. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 18.03.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна" та Фермерським господарством "Південна Земля" було укладено договір поставки №АР18/03-1. За умовами договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві насіння сільськогосподарських культур у кількості і в строки згідно з умовами Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити Товар згідно з умовами Договору. Так позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 142800,00 грн. на підставі видаткової накладної №711 від 25.03.2019р. Отримання відповідачем товару підтверджується підписом уповноваженої особи ФГ "Південна Земля" на видатковій накладній, скріпленим печаткою господарства, копією довіреності (а.с.17-18). Відповідно до п.2.3. Договору, порядок розрахунків за поставлений товар визначається в Специфікаціях до даного Договору. Згідно з п.2.4. Договору, Покупець здійснює оплату Товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в строки, що зазначаються в Специфікаціях до Договору. Відповідно до п. 3 Специфікації (додаток №1 до договору поставки), відповідач мав здійснити оплату вартості товару наступним чином: 30%, що складає 42840,00 грн. в строк до 21.03.2019; 70%, що складає 99960,00 грн. в строк до 31.07.2019. На виконання умов договору відповідач частково оплатив поставлений товар, що підтверджено банківськими виписками: №52 від 19.03.2019р. на суму 42840,00 грн.; №156 від 19.08.2019р. на суму 49960,00 грн. (а.с.19-22). З урахуванням наведених доказів відповідачем сплачено відповідачу заборгованість за поставлений товар в сумі 92800,00 грн., а саме 19.03.2019р. - 42840,00 грн., 19.08.2019р. - 49960,00 грн. Суд зауважує, що із поданих позивачем доказів слідує, що заборгованість за поставлений позивачем товар складає 142800,00 грн. - 92800,00 грн. = 50000,00 грн. Доказів погашення основної заборгованості в сумі 50000,00 грн. матеріали справи не містять. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за умовами договору позивачем було надіслано останньому претензію №05/10/ від 05.10.2020р. (а.с. 23), яка залишена без відповіді та належного реагування. Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України). Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки. За приписами ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. За наведених обставин суд констатує, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 50000,00 грн. основної заборгованості є обґрунтованими, документально доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати отриманої продукції позивач просить стягнути з останнього 26420,00 грн. штрафу та 14280 грн. 79 коп. пені. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу). У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Водночас, суд зазначає, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня, її розмір та спосіб визначення встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". У відповідності до положень ч. 1, 3 ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Також сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов 'язковим для виконання сторонами. Ч.1 ст. 216 та ч.2 ст. 217 Господарського кодексу України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України. Приписами ст. 199 Господарського кодексу України встановлено, що виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. Право учасників господарських відносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, визначено ч.2 ст. 546 цього Кодексу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України. Укладаючи Договір поставки №АР18/03-1 від 18.03.2019р. сторони в п.8.4 погодили, що у випадку прострочення оплати за поставлений Товар понад 5 днів Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 5% від суми заборгованості. У випадку прострочення оплати за поставлений Товар понад 30 днів Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. За умовами п.4 Специфікації від 18.03.2019р. сторони домовились, що чергові платежі згідно п. 3 Специфікацій, підлягають коригуванню за формулою: відкоригований черговий платіж = черговий платіж в євро х валютний курс, встановлений на міжбанківській валютній біржі щодо продажу Євро до гривні на день, що передує дню проведення розрахунків, згідно даних сайту http://charts.fmance.ua/ru/currency/interbank/. У випадку, коли з будь-яких причин веб сайт, що зазначений вище, не працює, сторони домовилися використовувати дані сайту http://minfin.com.ua або інших джерел за додатковим погодженням. Сплата відкоригованих платежів здійснюється в строки, зазначені в п. 3 цієї Специфікації. Відповідно до п.6 Специфікації, за порушення умов здійснення чергових платежів, що встановлені в п.4 Специфікації, Постачальник має право вимагати сплати штрафу у розмірі 15% загальної вартості Товару в гривнях за даною Специфікацію. Згідно п.8.3 Договору, у випадку несплати у строк платежів за даним Договором, Сторона, що прострочила своє зобов`язання, повинна сплатити іншій Стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вчасно суми за кожен день прострочення. В п.8.6 договору, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України та п.6 ст.232 Господарського кодексу України, Сторони домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов`язань, а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження строку. З урахуванням приписів чинного законодавства та наведених умов договору позивачем нараховано пеню за період з 01.08.2019р. по 23.10.2020р. Сума пені за прострочення платежу з урахуванням часткового розрахунку 19.08.2019р. в сумі 49960,00 грн., змін розміру облікової ставки НБУ: з 19.07.2019р. - 17,0%, з 06.09.2019р. - 16,5%, з 25.10.2019р. - 15,5%, з 13.12.2019р. - 13,5%, з 31.01.2020р. - 11,0%, з 13.03.2020р. - 10,0%, з 24.04.2020р. - 8,0%, з 12.06.2020р. - 6,0% складає: 1) за період з 01.08.2019 по 18.08.2019 (включно) облікова ставка НБУ становить 17,0%, період прострочення становить 18 днів; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (17,0% х 2):365 днів = 0,0932%; пеня за вказаний період становить: 99 960,00 грн. х 0,0932% х 18 днів = 1676,04 грн. 2) за період з 19.08.2019 по 05.09.2019 (включно) облікова ставка НБУ становить 17,0%, період прострочення становить 18 днів; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (17,0% х 2):365 днів = 0,0932%; пеня за вказаний період становить: 50 000,00 грн. х 0,0932% х 18 днів = 838,36 грн. 3) за період з 06.09.2019 по 24.10.2019 (включно) облікова ставка НБУ становить 16,5%, період прострочення становить 49 днів; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (16,5% х 2):365 днів = 0,0904%; пеня за вказаний період становить: 50 000,00 грн. х 0,0904% х 49 днів = 2215,07 грн. 4) за період з 25.10.2019 по 12.12.2019 (включно) облікова ставка НБУ становить 15,5%, період прострочення становить 49 днів; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (15,5% х 2):365 днів = 0,0849%; пеня за вказаний період становить: 50000.0грн. х 0,0849% х 49 днів = 2080,82 грн. 5) за період з 13.12.2019 по 30.01.2020 (включно) облікова ставка НБУ становить 13,5%, період прострочення становить 49 днів; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (13,5% х 2):365 днів = 0,0740%; пеня за вказаний період становить: 50000.0 грн. х 0,0740% х 49 днів = 1809,30 грн. 6) за період з 31.01.2020 по 12.03.2020 (включно) облікова ставка НБУ становить 11,0%, період прострочення становить 42 дні; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (11,0% х 2):365 днів = 0,0601%; пеня за вказаний період становить: 50000.0 грн. х 0,0601% х 42 дні = 1262,30 грн. 7) за період з 13.03.2020 по 23.04.2020 (включно) облікова ставка НБУ становить 10,0%, період прострочення становить 42 дні; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (10,0% х 2):366 днів = 0,0547%; пеня за вказаний період становить: 50000.0 грн. х 0,0547% х 42 дні = 1147,54 грн. 8) за період з 24.04.2020 по 11.06.2020 (включно) облікова ставка НБУ становить 8,0%, період прострочення становить 49 днів; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (8,0% х 2):366 днів = 0,0437%; пеня за вказаний період становить: 50000.0 грн. х 0,0437%х 49 днів = 1071,04 грн. 9) за період з 12.06.2020 по 23.10.2020 (включно) облікова ставка НБУ становить 6,0%о, період прострочення становить 134 дні; подвійна облікова ставка НБУ за день становить: (6,0% х 2):366 днів = 0,0328%; пеня за вказаний період становить: 50000.0грн. х 0,0328%х 134 дні =2180,33 грн. Загальна сума пені складає 14280,79 грн. Господарським судом перевірено періоди нарахування заявленої до стягнення пені та порядок її нарахування та встановлено, що пеня розрахована позивачем вірно, порядок та період її нарахування відповідає приписам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, згідно з пунктом 8.4 договору, у випадку прострочення оплати за поставлений товар понад 30 днів покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. З врахуванням заборгованості в сумі 50000,00 грн., яка мала бути погашена до 31.07.2019р., сума штрафу становить: 50000,00 грн. х 10% = 5000 грн. 00 коп. Також, за умовами п.п.4, 6 Специфікації до договору позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 15% від загальної вартості поставленого товару, що складає: 142800,00 грн. х 15% = 21420 грн. 00 коп. Отже, загальна суму штрафу складає 26420,00 грн. Вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача 7679,57 грн. 12% річних та 1214,58 грн. інфляційних втрат за період з 01.08.2019р. по 18.08.2019р. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п.8.6 договору сторони дійшли згоди про те, що Сторона, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, на вимогу іншої Сторони зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням дванадцяти процентів річних від простроченої суми за увесь час прострочення. Судом перевірено надані позивачем розрахунки 12% річних та збитків від інфляції, які підлягають стягненню з відповідача, та встановлено правильність їх нарахування. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 12% річних в сумі 7679,57 грн. та 1214,58 грн. інфляційних втрат Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. В даному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який відповідає тим, що передбачені законодавством, та забезпечить відновлення порушеного права позивача. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає задоволенню. Так з відповідача Фермерського господарства "Південна Земля" на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна" підлягає стягненню 50000,00 грн. основної заборгованості, 14280,79 грн. пені, 26420,00 грн. штрафу, 7679 грн. 57 коп. 12% річних, 1214 грн. 58 коп. інфляційних втрат. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн. на підставі платіжного доручення №961 від 22.10.2020р. З відповідача, на підставі ст.129 ГПК України, підлягає стягненню на користь позивача 2102,00 грн. судового збору. Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу. Суд задовольняє клопотання позивача, викладене в п.8 прохальної частини позовної заяви, та зазначає в рішенні про нарахування 12% річних та пені до моменту виконання рішення суду.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити у повному обсязі. 2. Стягнути з Фермерського господарства "Південна Земля" (75635, Херсонська область, Голопристанський район, с. Чулаківка, вул. Дорожня, 3; код ЄДРПОУ 34137564) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна" (03028, м. Київ, Стратегічне шосе, 16; код ЄДРПОУ 34691463) - 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основної заборгованості, 26420 (двадцять шість тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. штрафу, 14280 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят) грн.79 коп. пені, 7679 (сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 57 коп. 12% річних, 1214 (одна тисяча двісті чотирнадцять) грн. 58 коп. інфляційних втрат, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 4. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, розрахувати остаточну суму 12 процентів річних за наступною формулою: ((СОБ х 12 %) : КДР) х КДП = сума 12 процентів річних, де: СОБ сума основного боргу, простроченого ФГ "Південна Земля"; КДП - кількість днів прострочення сплати ФГ "Південна Земля" суми основного боргу за період, починаючи з 24.10.2020 року і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються 12 процентів річних, стягнувши отриману суму процентів з ФГ "Південна Земля" (ідентифікаційний код 34137564) на користь ТОВ "Хазера Україна" (ідентифікаційний код 34691463). 5. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, розрахувати остаточну суму пені за наступною формулою: СОБ х ((ОС х 2): КДР) х КДП = сума пені, де: СОБ сума основного боргу, простроченого ФГ "Південна Земля"; ОС - розмір облікової ставки НБУ в періоді прострочення; КДР - кількість днів у році прострочення; КДП - кількість днів прострочення сплати ФГ "Південна Земля" суми основного боргу за період починаючи з 24.10.2020 року і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, стягнувши отриману суму пені з ФГ "Південна Земля" (ідентифікаційний код 34137564) на користь ТОВ "Хазера Україна" (ідентифікаційний код 34691463). Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Результат: granted