Вид судочинства: criminal
Суддя: Сільман А. О.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
11.04.2023 р. в ранкову пору доби [PERSON] перебуваючи на подвір`ї житлового багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] , помітив автомобіль марки Mercedes Benz GLS 350, н.з. [NUMBER] , 2022 р.в. та в нього виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку. Реалізуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, нехтуючи суспільними відносинами, які забезпечують загальноприйняті моральні принципи, задля збереження яких підтримується громадський порядок, почав висловлюватись нецензурною лайкою та наносити удари кулаками рук по капоту автомобіля марки Mercedes Benz GLS 350, н.з. [NUMBER] . Своїми діями заподіяв власнику вказаного автомобіля шкоду в сумі 213912,90 грн. Крім того, 04.05.2023 р. близько 12:40 год. [PERSON] прибув до магазину "Смак" (м. Радивилів, вул. Пушкіна, 32, Дубенський р-н, Рівненська обл.), на стоянці помітив автомобіль марки Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , 1999 р.в. Реалізуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, нехтуючи суспільними відносинами, які забезпечують загальноприйняті моральні принципи, задля збереження яких підтримується громадський порядок, почав висловлюватись нецензурною лайкою та наносити удари кулаками рук по задньому правому склу вказаного автомобіля, внаслідок чого розбив його, чим заподіяв власнику автомобіля матеріальну шкоду в сумі 1488,69 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.296 КК України, а саме: грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство). Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України, судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження. Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Підозрюваний в присутності захисника - адвоката [PERSON] , надав письмову заяву, відповідно до якої беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України. У своїй заяві обвинувачений вказав також, що не заперечує проти застосування відносно нього покарання у виді мінімального строку арешту в межах санкції статті 296 КК України. Потерпілі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, ознайомлені з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується [PERSON] є кримінальним проступком. Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Сторони кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 381 КПК України, в судове засідання не викликалися. Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю. При визначенні обвинуваченому міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого. У відповідності до ст. 66 КК України в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. У відповідності до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого - вчинення злочину повторно. На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити [PERSON] покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, а саме: арешт на строк два місяці. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.03.2023 р. [PERSON] засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Ухвалою Радивилівського районного суду від 13.12.2023 р. скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням. Покарання за вироком від 29.03.2023 р. на час постановлення цього вироку обвинуваченим [PERSON] не відбуте, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, вчинено ним в період іспитового строку. Відтак, суд вважає необхідним призначити остаточне покарання, застосувавши положення ч.1 ст.71, ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.03.2023 р. і за сукупністю вироків остаточно призначити [PERSON] покарання у виді 5 років одного місяця позбавлення волі. Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Цивільний позов відсутній. Запобіжний захід відсутній. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, ст.ст. 12, 53, 358 КК України, суд

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.03.2023 р. і остаточно призначити [PERSON] покарання у виді п`яти років один місяць позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з фактичного відбування покарання. Стягнути з [PERSON] на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 5736 грн. На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Суддя [PERSON]

Результат: guilty