Вид судочинства: commercial
Суддя: Полякова К.В.
Дата ухвалення: 2026-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
08.11.2018 між позивачем (енергопостачальна організація) та відповідачем (Абонент) укладено Договір № 240543 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором. Згідно з пунктом 2.3.2. договору абонент зобов`язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору. У пункті 8.1 договору вказано, що останній набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 8.5 договору). У додатку № 8 до договору вказано, постачання теплової енергії здійснюється до вбудованих приміщень за адресою: пр-т Героїв Сталінграду, 22. 15.09.2020 сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої додатки № 1, 3, 5, 5а, 6, 9 викладені в новій редакції. Надалі, 22.03.2023 до договору укладено додаткову угоду, за якою в новій редакції викладені додатки № 1, 5, 5а, 6, 8, 9. Згідно з пунктом 2 додатку № 4 до договору абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії за розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. У пункті 5 додатку № 4 до договору вказано, що абонент щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Волоська, 42: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт (приймання-передавання товарної продукції). На підтвердження надання послуг позивачем долучено до матеріалів справи копії корінців нарядів на включення та відключення об`єкту тепло споживання; довідки про нарахування за теплову енергію, акти приймання-передавання товарної продукції за спірний період; акти звіряння розрахунків за теплову енергію. Проте, відповідач оплату за спожиту теплову енергію за період із лютий-березень 2023 року не здійснював, у зв`язку з чим за відповідачем станом на 31.01.2024 утворилась заборгованість у сумі 29715,17 грн. Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України "Про теплопостачання"). Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання"). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив оплату спожитої теплової енергії за період лютий-березень 2023 року, у зв`язку з чим за ним обліковується борг у сумі 29715,17 грн. Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача становить 29715,17 грн. та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. За арифметичним перерахунком суду, з відповідача підлягають стягненню нараховані з урахуванням етапів виникнення боргу за період із 01.03.2023 до 31.12.2024 інфляційні втрати в сумі 4531,73 грн. та три проценти річних у сумі 1510,79 грн. Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-1" (04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 16-Д; ідентифікаційний код 30044995) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 40538421) 29715 (двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 17 коп. основного боргу, 4531 (чотири тисячі п`ятсот тридцять одну) грн. 73 коп. інфляційних втрат, 1510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн. 79 коп. трьох процентів річних, а також 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Суддя К.В. Полякова

Результат: granted