Вид судочинства: criminal
Суддя: Васянович Г. М.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
17 липня 2024 року близько 20 години 10 хв. [PERSON] перебував у квартирі [ADDRESS] , де також перебувала потерпіла [PERSON] , яка є особою з інвалідністю третьої групи. За наведених обставин місця і часу між обвинуваченим та потерпілою, на грунті особистої неприязні, сталася сварка, в ході якої [PERSON] , не маючи наміру на заподіяння [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді шкоди для здоров`я потерпілої, хоча й повинен був та міг їх передбачити, якби діяв з більшою обачністю, підійшов до [PERSON] на відстань витягнутої руки, яка у цей момент стояла біля краю порогу будинку, та своїми долонями зі значною силою штовхнув потерпілу в область грудної клітини, яка від цього поштовху втратила рівновагу та впала спиною з висоти приблизно двох метрів, вдарившись при цьому своєю лівою рукою об тротуарну плитку. Внаслідок падіння [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів кісток лівого передпліччя в нижній третині: шилоподібного відростку ліктьової кістки і променевої кістки в нижній третині в так званому типовому місці з незначним зміщенням - середньої тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я (більш ніж 21 день); синців на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині (5x2см), на тильній поверхні правої стопи в області проекції 3-5 плюсневих кісток (6x5,5 см), на зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині (2x1,7 см), на передній поверхні лівого стегна в середній третині (2,8x2,5 см і 1x0,9 см), на передній поверхні лівого стегна в нижній третині (5x3 см) - легкі тілесні ушкодження. [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 128 КК України, - необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, визнав повністю. На підставі ст. 63 Конституції України від давання показань відмовився. Окрім зізнання, винуватість [PERSON] у необережному заподіянні [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів. Так, потерпіла [PERSON] показала суду, що 17 липня 2024 року близько двадцятої години вона і [PERSON] перебували у квартирі [ADDRESS] , де між ними на побутовому грунті виникла сварка. Під час конфлікту, коли вона перебувала біля порогу у коридорі квартири, обвинувачений, діючи із особистої неприязні до неї, сильно штовхнув її руками, від чого вона впала спиною на бруківку у дворі, сильно вдарившись своєю лівою рукою об неї. Внаслідок падіння вона отримала тілесні ушкодження, які були встановлені експертом, у тому числі закриті переломи кісток лівого передпліччя. Про отримані тілесні ушкодження вона телефоном повідомила свою доньку [PERSON] . У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями продовжує лікування до теперішнього часу. Свідок [PERSON] показала суду, що 17 липня 2024 року близько двадцятої години вона зателефонувала своїй матері [PERSON] , від якої дізналася, що вона працює на городі, який розташований поблизу будинку [ADDRESS] . У цей же день близько двадцять першої години їй зателефонувала [PERSON] та повідомила, що між нею і [PERSON] стався конфлікт під час якого обвинувачений, коли вона, потерпіла, стояла біля дверей, штовхнув її, внаслідок чого [PERSON] впала за поріг згаданої вище квартири та зламала руку. З потерпілою вона зустрілася цього вечора вже у лікарні, після надання останній медичної допомоги у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, зокрема переломом передпліччя лівої руки, куди [PERSON] була доставлена каретою швидкої допомоги. Із показань свідка [PERSON] - старшого дільничного офіцера поліції відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вбачається, що в зоні його обслуговування перебуває будинок [ADDRESS] , у якому, зокрема у квартирі [ADDRESS] , проживають [PERSON] і [PERSON] . Вечором 17 липня 2024 року йому зателефонувала потерпіла та повідомила, що між нею та її колишнім чоловіком [PERSON] стався конфлікт під час якого останній штовхнув її з порогу внаслідок чого вона впала та зламала руку. Оскільки він, свідок, у той день перебував у черговій відпустці, то порадив потерпілій звернутися на спеціальну лінію 102, 103, що остання і зробила. Винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, за обставин, встановлених судом, підтверджується також даними, які містять у собі письмові джерела доказів, зокрема документи, протоколи слідчих дій - слідчих експериментів та додатки до них, висновки експертиз, що узгоджуються із показаннями потерпілої, свідків [PERSON] та [PERSON] , які наведені вище. 17 липня 2024 року [PERSON] звернулася до відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою, якою повідомила правоохоронний орган про те, що у цей же день [PERSON] , який перебував у будинку [ADDRESS] , штовхнув її в ході конфлікту, внаслідок чого заподіяв їй тілесні ушкодження. У зв`язку із наведеними подіями [PERSON] бригадою швидкої медичної допомоги була доставлена до КНП «Первомайська ЦРЛ», де у неї був діагнозтований закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням та відривом шилоподібного відростка ліктьової кістки (а.с. 64 - 66). Із копії паспорта громадянина України вбачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Зазначене житло було придбано [PERSON] 08 жовтня 2015 року на підставі договору купівлі - продажу квартири (а.с. 67 - 69). Згідно із копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією - серія 12 ААВ № 706413 та копією пенсійного посвідчення [PERSON] з 01 серпня 2023 року є особою з інвалідністю третьої групи, безстроково, у зв`язку із чим отримує відповідний вид пенсії (а.с. 26, 70). Висновком судово-медичної експертизи №12-14/214-ЛЗ/24 встановлено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій [PERSON] були заподіяні наступні тілесні ушкодження: - закриті переломи кісток лівого передпліччя в нижній третині: шилоподібного відростку ліктьової кістки і променевої кістки в нижній третині в так званому типовому місці з незначним зміщенням, які могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню з наданим тілу прискоренням; - синці на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині (5х2 см), на тильній поверхні правої стопи в області проекції 3-5 плюсневих кісток (6х5,5см), на зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині (2х1,7см), на передній поверхні лівого стегна в середній третині (2,8х2,5см і 1х0,9см), на передній поверхні лівого стегна в нижній третині (5х3см), які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей. Вищевказані тілесні ушкодження могли бути спричинені в строк та при обставинах, вказаних потерпілою. За ступенем тяжкості: вищевказані закриті переломи кісток передпліччя - це середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, адже для консолідації (зрощення) даних переломів необхідний строк більше ніж 21 день; синці - це легкі тілесні ушкодження (а.с. 71, 72). Як встановлено з протоколу проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2024 року та відповідного відеозапису, в ході даної слідчої дії [PERSON] , з виходом на місце, детально розповіла і показала про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень так, як про це викладено у вироку. При цьому потерпіла повідомила, що 17 липня 2024 року близько 20 години 10 хв. вона та її колишній чоловік [PERSON] перебували у квартирі [ADDRESS] , де між ними сталася сварка. В ході конфлікту обвинувачений виштовхав її у коридор, де руками знову штовхнув її в область грудей, внаслідок чого вона, потерпіла, через вхідні двері впала на тротуарну плитку у подвір`ї. Падаючи на вимах вдарилася лівою рукою об плитку, в результаті чого відчула сильний біль та побачила в області лівого передпліччя велику гематому. У подальшому була госпіталізована до КНП «Первомайська ЦРЛ», де їй був поставлений діагноз: закритий перелом лівої променевої кістки. Водночас [PERSON] показала, що перебуваючи за вказаною вище адресою вона зателефонувала своїй донці [PERSON] та повідомила останній про події, що із нею сталися, зокрема про те, що її штовхнув [PERSON] , внаслідок чого вона впала та зламала руку (а.с. 73 - 78). Відповідно до висновку додаткової судово - медичної експертизи № 12-14/219-ЛЗ/24 покази потерпілої [PERSON] , надані під час проведення слідчого експерименту 05 серпня 2024 року, в цілому не суперечать судово - медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесних ушкоджень, що мали місце у неї (а.с. 79, 90). Як встановлено з протоколу від 19 серпня 2024 року та додатку до нього, зазначені вище обставини вчинення кримінального правопорушення [PERSON] підтвердив в ході слідчого експерименту, докладно розповівши на місці події про обставини за яких [PERSON] отримала тілесні ушкодження та продемонстрував спосіб їх отримання потерпілою. При цьому [PERSON] повідомив, що 17 липня 2024 року близько 20 години 10 хв. він і його колишня дружина [PERSON] перебували у квартирі [ADDRESS] , де між ними виникла сварка, в ході якої він виштовхнув потерпілу руками з кухні до коридору. Перебуваючи у коридорі, він знову штовхнув [PERSON] , від чого остання через відкриті двері впала на подвір`я, вдарившись рукою об тротуарну плитку, внаслідок чого зламала ліву руку (а.с. 81 - 85). Згідно із висновком додаткової судово - медичної експертизи № 12-14/235-ЛЗ/24 покази [PERSON] , надані під час проведення слідчого експерименту 19 серпня 2024 року, в цілому не суперечать судово - медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму отримання тілесних ушкоджень, що мали місце у потерпілої (а.с. 79, 90). Дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості [PERSON] у повному обсязі висунутого обвинувачення і кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обставиною, яка пом`якшує покарання для обвинуваченого, суд визнає його щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає те, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення щодо особи з інвалідністю. Призначаючи покарання [PERSON] суд враховує, що згідно із ст. 12 КК України він вчинив нетяжкий злочин, сукупність всіх обставин, які характеризують кримінальне протиправне діяння, обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику [PERSON] , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим і ризик його небезпеки для суспільства оцінюються як середні, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, те, що [PERSON] за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий. З урахуванням викладеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд хоча і призначає [PERSON] покарання у виді обмеження волі, однак доходить висновку про можливість його виправлення без реального відбування цього покарання і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням. Потерпілою [PERSON] заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого [PERSON] моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 100000 гривень. В обґрунтування позовних вимог про стягнення з [PERSON] 100000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди потерпіла зазначила, що [PERSON] вчинив щодо неї кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ст. 128 КК України, а саме - спричинив їй закритий уламковий перелом лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням та відривом шилоподібного відростка ліктьової кістки. Разом із цим потерпіла зазначила, що внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення та отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних і фізичних стражданнях - перенесенні болю, якого вона зазнала внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та лікування. У зв`язку із протиправними діями щодо неї були порушенні її нормальні життєві зв`язки, оскільки вона була вимушена звертатися за наданням медичної допомоги та захистом порушених прав до правоохоронних органів, відвідувати судові засідання. Із загіпсованою рукою протягом півтора місяці їй було незручно доглядати за матір`ю, яка була прикута до ліжка, тому що вона, потерпіла, була обмежена в рухах та діях. При цьому [PERSON] зазначила, що за таких обставин вона, будучи особою із інвалідністю третьої групи, була вимушена витрачати додаткові зусилля для нормалізації свого життя та відновлення втраченого здоров`я. Враховуючи наведене вище, а також тяжкість ушкодження її здоров`ю, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках, потерпіла вважає, що розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди повинен становити 100000 гривень. Під час судового розгляду потерпіла [PERSON] цивільний позов підтримала та наполягала на його задоволенні, надавши суду пояснення, які за своїм змістом відповідають наведеним вище доводам, якими обґрунтовані позовні вимоги. Разом із цим [PERSON] просила суд при розгляді цивільного позову та прийнятті рішення, не враховувати її доводи про те, що вона отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів кісток передпліччя, здійснювала догляд за своєю матір`ю, оскільки це не відповідало фактичним обставинам. [PERSON] цивільний позов не визнав. Розглянувши цивільний позов, дослідивши докази, надані в його обґрунтування, заслухавши показання свідка [PERSON] , суд дійшов наступного. Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову. Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, внаслідок якого було спричинено шкоду здоров`ю потерпілої [PERSON] та заподіяно останній зазначені вище тілесні ушкодження, доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними у вироку. Тобто, між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілій шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що потерпілій [PERSON] внаслідок вчинення кримінального правопорушення - злочину, завдано моральної шкоди, оскільки вона в результаті отриманого тілесного ушкодження відчувала фізичний біль, проходила лікування, яке продовжує періодично проходити до теперішнього часу. Крім того, внаслідок протиправних дій потерпіла зазнала душевних страждань, відчувала себе приниженою, що позначилося на її самопочутті, вона була позбавлена повноцінного та звичного способу життя, вимушена докладати додаткових зусиль для його нормалізації. Водночас, згідно із показаннями свідка [PERSON] , яка була допитана судом за клопотанням обвинуваченого з приводу пред`явленого до нього цивільного позову, [PERSON] - мати потерпілої [PERSON] , яка дійсно потребувала постійного догляду у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, з 12 квітня 2024 року і до моменту настання її смерті, перебувала за місцем мешкання [PERSON] (матері свідка), яка фактично у цей період часу і доглядала її. [PERSON] за цей час приїздила до [PERSON] лише декілька раз, тобто постійно нагляд за нею, у тому числі і на день вчинення кримінального правопорушення, не здійснювала. Враховуючи заяву потерпілої [PERSON] , під час судового розгляду, у сукупності із показаннями свідка [PERSON] , суд доходить висновку, що доводи позовної заяви про те, що потерпіла з отриманими тілесними ушкодженням, в процесі їх лікування, здійснювала догляд за своєю матір`ю, яка одна із підстав для визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження. Разом із цим, частинами 3, 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. Згідно зі ст. 76 КК України покласти на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень. В іншій частині позову відмовити. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді. Суддя: [PERSON]

Результат: guilty