Вид судочинства: civil
Суддя: Коваль А. М.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя все своє майно [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] , про що свідчить складений ним заповіт, посвідчений 13 грудня 2003 року секретарем Павлівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 551. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя все своє майно [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] , про що свідчить складений нею заповіт, посвідчений 13 грудня 2003 року секретарем Павлівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 550. У встановлений законом строк позивач зверталася до приватного нотаріуса Таранюка Т.Є. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька та матері. Так,19 листопада 2013 року було заведено спадкову справу після смерті батька, а після смерті матері таку спадкову справу заведено 23 лютого 2023 року. Згідно довідок, виданих приватним нотаріусом Таранюком Т.Є. №363/01-16 від 14.07.2023 та 362/01-16 від 14.07.2023 за матеріалами спадкових справ встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивач [PERSON] 29 липня 2014 року приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,7198 га, кадастровий номер 0521285500:01:000:0144, що розташована на території Павлівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначену для сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . При цьому, постановами приватного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу Таранюка Т.Є. № 629/02-31 та № 628/02-31 від 07 листопада 2023 року, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , належну [PERSON] , який помер [INFO] , та 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , належну [PERSON] , яка померла [INFO] . Відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину мотивовані тим, що під час подачі спадкоємцем заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно надано свідоцтво, де власником майна вказано [PERSON] , а згідно виписки з погосподарської книги, виданої 14 липня 2023 року за №147 про склад колгоспного двору визначено, що станом на 15 квітня 1991 року склад колгоспного двору наступний: [PERSON] та [PERSON] . Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в який позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовільнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, натомість начальник відділу кадрової та юридичної роботи апарату виконавчого комітету Іллінецької міської ради Масненька І.В. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує та просить розглянути справу у відсутність їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав. Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, судом установлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). На день смерті [PERSON] мав у власності, зокрема, 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Іллінецької міської ради від 14 липня 2023 року за №147, яка належала йому як члену колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року (а.с.21), копією свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 19 січня 1990 року (а.с.26). За життя все своє майно [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] , про що свідчить складений ним заповіт, посвідчений 13 грудня 2003 року секретарем Павлівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 551 (а.с.12). У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Так, 19 листопада 2013 року приватним нотаріусом Тананюком Т.Є. було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Т.Є. від 14 липня 2023 року за №363/01-16 (а.с15), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.16) та копією самої спадкової справи №101/2013 (а.с.37-88). 23 листопада 2023 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті батька [PERSON] (а.с.17,18). У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , позивачу було відмовлено, оскільки під час подачі спадкоємцем заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно надано свідоцтво, де власником майна вказано [PERSON] , а згідно виписки з погосподарської книги, виданої 14 липня 2023 року за №147 про склад колгоспного двору визначено, що станом на 15 квітня 1991 року склад колгоспного двору наступний: [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). На день смерті [PERSON] мала у власності 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Іллінецької міської ради від 14 липня 2023 року за №147, яка належала їй як члену колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року (а.с.21). За життя все своє майно [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] , про що свідчить складений нею заповіт, посвідчений 13 грудня 2003 року складеного секретарем Павлівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 550 (а.с.14). У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Т.Є. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яким 23 лютого 2023 року було заведено спадкову справу, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.90). Однак, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , після смерті матері, оскільки під час подачі спадкоємцем заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно надано свідоцтво, де власником майна вказано [PERSON] , а згідно виписки з погосподарської книги, виданої 14 липня 2023 року за №147 про склад колгоспного двору визначено, що станом на 15 квітня 1991 року склад колгоспного двору наступний: [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батьків, інших спадкоємців немає. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] належав: [ADDRESS] [PERSON] та 1/2 [PERSON] , які входили до складу колгоспного двору що підтверджується Довідкою (випискою з погосподарської книги) № 147 від 14 липня 2023 року (а.с.21), яка видана Виконавчим комітетом Іллінецької міської ради Вінницької області. Однак, у свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору не зазначені всі його члени та не визначені їх частки. Таким чином, після смерті членів колгоспного двору відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно. Положеннями статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою. Відповідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положеннями статей 1268-1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статтей 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів. Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або наявністю розбіжностей в таких документах, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи викладене вище, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] до Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, - задовільнити. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідно часткою господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Результат: other