Вид судочинства: administrative
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03

Обставини справи:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань правильності призначення та з питань надміру виплачених пенсій управління пенсійного фонду України в Тернопільському районні (далі УПФ) за №1 від 04.02.2014 року про утримання з [PERSON] переплати пенсії в сумі 14 378,78 грн. за період з 24 квітня 2013 року по 28 лютого 2014 року та зобов'язати УПФ негайно виплатити йому всі утримані суми пенсії, починаючи з березня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 24.04.2013 року йому як непрацюючому пенсіонеру була встановлена пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком у сумі 4685,13 грн. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2013 року скасовано наказ від 13 березня 2013 року про його звільнення, поновлено його на посаді головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Тернопіль» та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Наказом від 29 жовтня 2013 року його поновлено на роботі, а наказом від 29 листопада 2013 року звільнено з 30.11.2013 року за власним бажанням. Рішенням комісії з питань правильності призначення та з питань надміру виплачених пенсій УПФ від 04.02.2014 року за №1, постановлено утримувати з його пенсії переплату в розмірі 20% згідно вимог ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в сумі 14378,78 грн., яка виникла за період з 24 квітня 2013 по 28 лютого 2014 року внаслідок порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 33 ЗУ »Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Посилаючись на те, що він повідомляв відповідача про поновлення на роботі, відсутність з його боку будь-яких зловживань або подання неправдивих даних, вважає рішення неправомірним і необґрунтованим та просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача Світлик О.М. проти позову заперечив. Пояснив, що 27 травня 2013 року [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тернопільському районі із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком. З 24 квітня 2013 року заявнику була призначена пенсія по інвалідності (ІІІ група) в розмірі пенсії за віком, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії, згідно запису у трудовій книжці позивач не працював з 13 березня 2013 року. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2013 року [PERSON] поновлено на посаді головного бухгалтера ДТГО «Львівська залізниця» з 13.03.2013 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому позивач вважається працюючим з 13 березня 2013 року та не має права на отримання пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Посилаючись на наведене, вважає, що оскаржуване рішення є правомірним, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Судом встановлено, що наказом державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» від 13.03.2013 року за № 179/ос, [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Тернопіль» за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин з 13.03.2013 року. Відповідно до повідомлення УПФ в Тернопільському районі від 27.05.2013 року, позивачу на підставі його заяви з 24.04.2013 року призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком - 4685,13 грн. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2013 року скасовано накази про звільнення з роботи [PERSON] та поновлено його на посаді головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Тернопіль» державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» з 13.03.2013 року та стягнуто в користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.03.2013 року по 03.10.2013 року в сумі 26231,8 грн. На виконання вказаного рішення апеляційного суду Тернопільської області, наказом ДТГО «Львівська залізниця» від 28.10.2013 року за №1001/ос, [PERSON] поновлено на посаді головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Тернопіль» з 13.03.2013 року. Наказом відокремленого підрозділу «Пасажирська вагонне депо Тернопіль» за №220/ос від 29 жовтня 2913 року, [PERSON] поновлено на посаді головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Тернопіль» з 13.03.2013 року. Наказом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» від 29.11.2013 року за №1126/ОС, [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності за ст. 38 КЗпП України з 30.11.2013 року. Рішенням комісії з питань правильності призначення та з питань надміру сплачених пенсій УПФ від 04.02.2014 року за №1 постановлено утримувати з [PERSON] переплату в розмірі 20% згідно ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З змісту рішення вбачається, що переплата в сумі 14378,78 грн. виникла за період з 24.04.2013 року по 28.02.2014 року в зв'язку з порушенням вимог п.2 ч.2 ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З відомостей УПФ по особовому рахунку [PERSON] за [NUMBER] вбачається, що на виконання рішення комісії за №1 від 04.02.2014 року з пенсії [PERSON] було відраховано 2805,53 грн., з яких: у березні 2014 року - 933,28 грн., у квітні 2014 року - 933,28 грн. та у травні 2014 року -938,97 грн. Відповідно до протоколу розрахунку переплати пенсії [PERSON] вбачається, що розмір пенсії по інвалідності [PERSON] як непрацюючого становить 4682,8 грн., а розмір пенсії по інвалідності як працюючого - 2702,74 грн. Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.33 ЗУ «Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування» непрацюючі інваліди II групи, визнані інвалідами після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону ,та інваліди III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку можуть бути стягнені суми пенсій, які виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Крім цього, відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню навіть безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Встановлено, що призначаючи [PERSON] пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 24.04.2013 року у розмірі 4682,85 грн. згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», УПФ виходило з того, що позивач є непрацюючим (оскільки був наявний запис в трудовій книжці про його звільнення з 13.03.2013 року) інвалідом ІІІ групи і в нього наявний трудовий страж зазначений в абз. 1 ч.1 ст. 28 Закону. Приймаючи рішення про утримання з позивача сум переплати пенсії за період з 24 квітня 2013 року по 28 лютого 2014 року в сумі 14 378,78 грн. УПФ в Тернопільському районі виходило з того, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2013 року позивача поновлено на роботі з 13.03.2013 року, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому він вважається працюючою особою та відповідно не мав право на одержання пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком у відповідності до абз.2 ч.2 ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На підставі вимог ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» комісія постановила стягнути з [PERSON] утриманні суми переплати пенсії. Суд вважає правомірним рішення УПФ в Тернопільському районі за №1 від 04.02.2014 року в частині стягнення з [PERSON] переплати пенсії за період з 30 жовтня 2013 року по 30 листопада 2013 року, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2013 року [PERSON] поновлений на роботі та наказом від 29 жовтня 2013 року фактично був поновлений на роботі, що визнається позивачем. Наказом від 30 листопада 2013 року [PERSON] був звільнений з роботи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 47 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 цього Закону (крім випадків, коли особа досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону), у період роботи пенсія по інвалідності виплачується у розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 33 цього Закону. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 цього Закону пенсія по інвалідності інвалідам ІІІ групи призначається у розмірі 50 % пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст. 27,28 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 102 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонери зобов'язані повідомляти органи, що призначають пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодування органу, що призначає пенсії заподіяну шкоду. В матеріалах пенсійної справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач повідомляв УПФ про поновлення на роботі з 29 жовтня2 013 року. Враховуючи те, що позивач у листопаді 2013 року працював, розмір його пенсії повинен був визначатись відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону як 50 % пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст. 27,28 цього Закону, що становить 2702,74 З протоколу розрахунку переплати пенсії [PERSON] вбачається, що у листопаді 2013 року [PERSON] була нарахована та виплачена пенсія у розмірі 4682,8 грн. (пенсії по інвалідності як непрацюючому). Таким чином, [PERSON] у листопаді 2013 року за період його перебування на посаді головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця» з 29 жовтня 2013 року по 30 листопада 2013 року неправомірно отримав суму переплати пенсії у розмірі 1980,11 грн., як різницю між пенсією непрацюючого пенсіонера інваліда ІІІ групи у розмірі 4682,8 грн. та працюючого пенсіонера інваліда ІІІ групи -2702,74 грн. Разом з тим, суд вважає, що оскаржуване рішення в іншій частині є неправомірним та підлягає до скасування. Положеннями ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено перелік підстав для утримання надміру виплачених пенсій, який є вичерпним. У відповідності до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в справах про протиправність рішень суб'єкта органу владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував наявність рахункової помилки, недобросовісності чи зловживань з боку позивача при призначені та виплаті йому пенсійного забезпечення за період з 24 квітня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та з 30 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року . Крім того,діючим законодавством не передбачено повернення сум пенсій у разі поновлення на роботі за рішенням суду. Таким чином, рішення УПФ в Тернопільському району за №1 від 04 лютого 2014 року в частині утримання переплати пенсії у розмірі 12 398 (дванадцять тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 67 коп. за період з 24 квітня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та з 30 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року є протиправним та підлягає до скасування. З відомостей про відрахування встановлено, що УПФ на виконання оскаржуваного рішення утримало з пенсії [PERSON] кошти на загальну суму 2805, 53 грн. Враховуючи те, що позивач неправомірно отримав переплату пенсії за листопад 2013 року у розмірі 1980,11 грн., відповідач зобов'язаний поверти позивачу 825,42 грн. (2805,53-1980,11 грн.) Враховуючи вищенаведені вимоги Закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати частково протиправним та скасувати рішення УПФ в Тернопільському району за №1 від 04 лютого 2014 року в частині утримання з [PERSON] переплати пенсії у розмірі 12 398 грн. 67 коп. за період з 24 квітня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та з 30 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року ; зобов'язати відповідача повернути [PERSON] кошти, отриманні внаслідок відрахувань, у розмірі 825 (вісімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп.

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] до Управління пенсійного фонду України в Тернопільському районі про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання повернути утриманні кошти задовольнити частково. Визнати частково протиправним рішення Управління пенсійного фонду України в Тернопільському району за №1 від 04 лютого 2014 року про утримання з [PERSON] сум переплати пенсії у розмірі 14 378, 78 грн. за період з 24 квітня 2013 року по 28 лютого 2014 року в частині утримання переплати пенсії у розмірі 12 398 (дванадцять тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 67 коп. за період з 24 квітня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та з 30 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року . Скасувати частково рішення Управління пенсійного фонду України в Тернопільському району за №1 від 04 лютого 2014 року про утримання з [PERSON] сум переплати пенсії у розмірі 14 378, 78 грн. за період з 24 квітня 2013 року по 28 лютого 2014 року в частині утримання переплати пенсії у розмірі 12 398 (дванадцять тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 67 коп. за період з 24 квітня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та з 30 листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року . Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Тернопільському районі повернути [PERSON] кошти, отриманні внаслідок відрахувань, проведених у порядку виконання рішення Управління пенсійного фонду України в Тернопільському району за №1 від 04 лютого 2014 року у розмірі 825 (вісімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. У задоволенні решти вимог відмовити. Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня отримання копії постанови виготовлено в повному обсязі. Головуюча І.М.Черніцька Копія вірна Суддя І.М.Черніцька Головуючий суддяІ. М. Черніцька

Результат: partial