Вид судочинства: civil
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивує тим, що нею в 2007 році було укладено ряд договорів безпроцентної позики та додаткову угоду до договору позики, відповідно до яких вона надала позику сільського господарському виробничому кооперативу «Шепель» в розмірі 531443,00 грн. Частково зобов'язання було виконано шляхом передачі у власність нерухомого майна, відповідно до умов укладеної додаткової угоди. Боржник інші взяті на себе зобов'язання не виконав. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.08.2009 року з СГВК «Шепель» було стягнуто суму заборгованості. Оскільки борг в примусовому порядку стягнуто було не можливо, СГВК «Шепель» було визнано банкрутом, ліквідатором було призначено Тимчишина В.П. Оскільки нерухоме майно визначене додатковою угодою, було передано по акту передачі - приймання у власність в рахунок погашення позики, вважає що є фактичним власником даного майна. А тому, просить визнати за нею право власності на нерухоме майно відповідно до додаткової угоди. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач Темчишин В.П., подав письмові пояснення на позовну заяву, в яких вимоги позову визнав, проти задоволення вимог позивача не заперечував. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що між [PERSON] та СГВК «Шепель» було укладено ряд договорів безпроцентної позики на загальну суму - 531443,00 грн. З копії постанови Господарського суду Волинської області № 8/33-Б вбачається, що за заявою [PERSON], сільськогосподарський виробничий кооператив «Шепель», в с. Шепель Луцького району визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором СГВК «Шепель» призначено Темчишина Володимира Петровича. Статтею 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 21.03.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду (а.с. 8) до договорів безпроцентної позики грошей №1 від 03.04.2007 року, №2 від 24.05.2007 року, №3 від 03.04.2007 року, № 4 від 17.04.2007 року, №5 від 27.04.2007 року, №6 від 24.05.2007 року, №7 від 24.05.2007 року, відповідно до умов якої позичальник СГВК «Шепель» бере на себе зобов'язання частково повернути позику за договорами безпроцентної позики, шляхом передачі у власність [PERSON] нерухомого майна на загальну суму 236256.00 грн, а саме: - на 37/100 частини адміністративного приміщення (другий поверх будинку культури), що розташоване в [ADDRESS], вартістю - 37499 грн; - приміщення котельні, що розташоване в [ADDRESS], вартістю - 11048 грн; - приміщення ремонтної майстерні, що розташоване в [ADDRESS], вартістю - 4896 грн. Факт передання вище перерахованого нерухомого майна у власність [PERSON] підтверджується актом передачі-приймання нерухомого майна від 21.03.2008 року (а.с. 9). Ст. 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст.334 ЦК України установлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. З довідки Шепелівської сільської ради Луцького району № 535 від 07.11.2013 року встановлено, що [PERSON] дійсно з 21.03.2008 року по даний час, фактично володіє та користується нерухомим майном, переданим їй СГВК «Шепель» у власність в рахунок погашення позики в сумі 236256,00 грн, відповідно до укладеної Додаткової угоди. (а.с. 12). Проаналізуваши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що оскільки нерухоме майно за договором було передано набувачу [PERSON], позивач фактично володіє та користується даним майном, а тому, вимоги позивача про визнання за нею право власності на дане майно підлягають до задоволення.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: - на 37/100 частини адміністративного приміщення (другий поверх будинку культури), що розташоване в [ADDRESS], вартістю - 37499 грн; - приміщення котельні, що розташоване в [ADDRESS], вартістю - 11048 грн; - приміщення ремонтної майстерні, що розташоване в [ADDRESS], вартістю - 4896 грн.

Результат: granted