Вид судочинства: criminal
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Згідно з пред`явленим обвинуваченням наказом начальника [NUMBER] прикордонного загону від 20.07.2021 майстер-сержант [PERSON] призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « [INFO] » (Тип А) - відділу прикордонної служби « [INFO] » (Тип Б). Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», під час проходження військової служби в [NUMBER] прикордонному загоні Державної прикордонної служби України майстер-сержант [PERSON] є працівником правоохоронного органу. Відповідно до посадової інструкції інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби зокрема зобов`язаний особисто брати участь у службі, організовувати безпосередню підготовку змін прикордонних нарядів до несення служби у пункті пропуску, в ході несення служби виявляти та затримувати порушників законодавства з прикордонних питань та відповідає за якісне виконання поставленого наказу на охорону державного кордону, точне виконання покладених на нього обов`язків та завдань. Отже, майстер-сержант [PERSON] , будучи інспектором прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « [INFO] » відділу прикордонної служби « [INFO] » (Тип А) відділу прикордонної служби « [INFO] » (Тип Б), при виконанні службових обов`язків за посадою постійно здійснює функції представника влади, у зв`язку з чим є службовою особою. Відповідно до Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №311 від 15.04.2016, відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону, призначеним для безпосередньої охорони та захисту визначеної ділянки державного кордону, здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, забезпечення дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (пунктах контролю, контрольних пунктах в`їзду-виїзду), а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України. Відділу прикордонної служби може визначатись ділянка відповідальності, яка обмежується державним кордоном України (визначеним рубежем) по фронту, розмежувальними лініями справа та зліва, а також тиловою межею контрольованого прикордонного району. Відділення або група інспекторів прикордонної служби є підрозділом, який безпосередньо виконує завдання з охорони державного кордону України на ділянці відділу прикордонної служби у визначений час, здійснює прикордонний контроль і пропуск через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, виявляє та припиняє правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Державної прикордонної служби. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 16.11.2022 №2738-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час. 20.07.2023 на період з 08.00 год. по 20.00 год. 20.07.2023 [PERSON] заступила для несення служби в прикордонний наряд «Перевірка документів-вибуття» на ППр «Чоп(Тиса)» відділу прикордонної служби « [INFO] » [NUMBER] прикордонного загону. Під час перебування у вказаному наряді [PERSON] згідно з вимогами п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 №1261 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» (надалі - Інструкція) була уповноважений перевіряти документи громадян України, які перетинають державний кордон (в`їжджають/виїжджають та перебувають на визначеній території), з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, при цьому з`ясовувати наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (в`їзду/виїзду та перебування на визначеній території); виявляти недійсні документи, а також документи, що не належать їх пред`явникам, затримувати осіб, які пред`явили такі документи, і негайно доповідати про них по команді. 20 липня 2023 року, приблизно об 11.40 год., в ППр «Чоп(Тиса)» на виїзд з України прибув автомобіль марки «Chery», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , де в якості пасажира перебував [PERSON] , [INFO] , у якого відсутній акт встановлення факту догляду. В подальшому, [PERSON] , при проходженні прикордонного контролю на вибуття надала майстер-сержанту [PERSON] особисті документи, зокрема свій паспорт для виїзду за кордон серії [NUMBER] від 04.05.2023 та паспорт для виїзду за кордон серії [NUMBER] від 06.01.2021, який належить [PERSON] , [INFO] . При цьому, на виконання вимог п. 20 наказу Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 №1261 Інструкції, [PERSON] прийняла рішення щодо перевірки наданих документів з метою встановлення їх дійсності та з`ясування наявності підстав для виїзду закордон. У цей час, приблизно о 13.00 год. 20.07.2023 у [PERSON] виник злочинний умисел щодо передачі службовій особі - майстер-сержанту [PERSON] неправомірної вигоду, з метою безперешкодного перетину державного кордону України [PERSON] та пришвидшення здійснення прикордонного оформлення. З цією метою, [PERSON] , достовірно знаючи, що майстер-сержант [PERSON] є службовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « [INFO] » (Тип А) відділу прикордонної служби « [INFO] » (Тип Б), перебуває у прикордонному наряді «Перевірка документів-вибуття», а також в силу займаної посади здійснює перевірку документів, які дозволяють виїзд за межі України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надала останній неправомірну вигоду у розмірі 1000 гривень за нездійснення додаткової перевірки наданих нею ( [PERSON] ) документів та пришвидшення здійснення прикордонного оформлення, тобто за сприяння безперешкодному перетині державного кордону України [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , 20.07.2023, приблизно о 13.00 год., перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» [NUMBER] прикордонного загону, що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Соломоново, без номера, та, достовірно знаючи, що майстер-сержант [PERSON] є службовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « [INFO] » (Тип А) відділу прикордонної служби « [INFO] » (Тип Б), перебуває у прикордонному наряді «Перевірка документів-вибуття», а також в силу займаної посади здійснює перевірку документів, які дозволяють виїзд за межі України, діючи умисно, під час перевірки документів та встановлення законних підстав для виїзду за межі України, за нездійснення останньою додаткової перевірки наданих нею ( [PERSON] ) документів та пришвидшення здійснення прикордонного оформлення, тобто за сприяння безперешкодному перетині державного кордону України громадянином [PERSON] , надала майстер-сержанту [PERSON] неправомірну вигоду у розмірі 1000 гривень. Таким чином, органом досудового розслідування [PERSON] інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища. У підготовчому судовому засіданні прокурором подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 20.10.2023 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури [PERSON] та обвинуваченою [PERSON] , за участю захисника [PERSON] , а відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України. Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій міру покарання, визначену в угоді. Обвинувачена у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала, просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором. Захисник обвинуваченої просив затвердити угоду про визнання винуватості. Із змісту угоди про визнання винуватості від 20.10.2023 вбачається, що прокурор та обвинувачена виклали формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 369 КК України, яке ніким не оспорюється, та дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховував такі обставини: під час досудового розслідування [PERSON] активно сприяла розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань, а також щиро розкаялася у вчиненні кримінального правопорушення; обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням. Обвинувачена [PERSON] беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища. Сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, обвинуваченій [PERSON] необхідно призначити покарання у виді штрафу розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких обвинуваченій [PERSON] роз`яснено. В судовому засіданні обвинувачена та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинений [PERSON] злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженої сторонами міри покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій [PERSON] відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій [PERSON] , судом не встановлено. Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. Процесуальних витрат немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2023 (справа №308/15122/23, провадження №1-кс/308/4690/23) накладено арешт тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 20.07.2023 за адресою: Ужгородський район, с. Соломоново, міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», а саме: грошові кошти «1000» гривень, однією купюрою із серійним номером АГ4013638, які поміщено в спецпакет НПУ СУ №WAR1113878. Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на вказане майно. Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України, а саме: носій інформації - DVD-R диск з відеофайлом слід залишити при матеріалах кримінального провадження; грошові кошти «1000» гривень, однією купюрою із серійним номером АГ4013638, з урахуванням положень п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати в дохід держави.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.10.2023 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури [PERSON] та обвинуваченою [PERSON] , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023071170000542 від 20.07.2023. [PERSON] , [INFO] , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2023 (справа №308/15122/23, провадження №1-кс/308/4690/23) на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 20.07.2023 за адресою: Ужгородський район, с. Соломоново, міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», а саме: грошові кошти «1000» гривень, однією купюрою із серійним номером АГ4013638, які поміщено в спецпакет НПУ СУ №WAR1113878. Речові докази: носій інформації - DVD-R диск з відеофайлом, що упаковано в паперовий конверт, що приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження; грошові кошти «1000» гривень, однією купюрою із серійним номером АГ4013638, які поміщено в спецпакет НПУ СУ №WAR1113878, що здано на зберігання до АТ КБ «Приватбанк» - конфіскувати в дохід держави. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області [PERSON]

Результат: plea_deal