Вид судочинства: criminal
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Підсудний [PERSON] на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 31 від 31.01.2020 зарахований до списків військової частини [NUMBER] , поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги [INFO] військової частини [NUMBER] у військовому званні «солдат». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України 16.11.2022 (№2738-ІХ), з 05:30 години 21.11.2023 строком на 90 діб. Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. Приписами ст. 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачена єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати відповідні накази. За ст. 29 Статуту внутрішньої служби ЗСУ за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Приписами ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати. Згідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України. Однак, незважаючи на вищевказані норми діючого законодавства та будучи достеменно з ними обізнаним, підсудний [PERSON] , будучи військовослужбовцем за контрактом, під час проходження військової служби в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану за наступних обставин. Станом на січень 2023 року, особовий склад роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] мав дислокацію поблизу [ADDRESS] . 07 січня 2023 року, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , на загальному шикуванні підрозділу, командиром роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] , визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, а саме : підсудному [PERSON] , солдату [PERSON] , старшому солдату [PERSON] та молодшому сержанту [PERSON] , які є його підлеглими та щодо яких він є прямим та безпосереднім начальником, усно був доведений наказ командира військової частини [NUMBER] №40 від 02.01.2023 [ADDRESS], відповідно до якого : «на виконання бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] № 6/3/1/1087кп/дск від 02.01.2023 р. та з метою забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, наказую : Командиру роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 виділити зі складу роти найбільш підготовлений особовий склад по одному відділенню зі складу гранатометного взводу, кулеметного взводу, та по два відділення з протитанкового взводу в [INFO] Організувати підготовку засобів зв`язку та необхідних матеріально-технічних засобів поповнення боєкомплекту. Визначений особовий склад передати в підпорядкування командирів [INFO] до 23:30 02.01.2023 на КСП роти вогневої підтримки. Перед початком виконання визначених завдань провести інструктаж особового складу щодо дотримання заходів безпеки, правил поводження зі зброєю, заборону перебування без засобів захисту (бронежилет та шолом балістичний). Командирам [INFO] на КСП роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 прийняти в своє підпорядкування визначений особовий склад роти вогневої підтримки», на виконання якого, командиром роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] були визначені для виконання бойового завдання вищевказані військовослужбовці, у тому числі і підсудний [PERSON] . Однак, підсудний [PERSON] , будучи невдоволеним вищезазначеним наказом безпосереднього начальника, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати, в присутності особового складу підрозділу військової частини [NUMBER] , відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ начальника, про що зазначив у письмовому рапорті, поданому на ім`я командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] ст. лейтенанта [PERSON] . У судовому засіданні підсудний [PERSON] свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, не визнав та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно 31.01.2020 зарахований до списків військової частини [NUMBER] в якої проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги [INFO] у військовому званні «солдат», був обізнаний щодо введення воєнного стану в Україні та положень Статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ і відповідних Законів України, зокрема того, що накази командира підлягають безумовному виконанню, а їх невиконання тягне за собою притягнення до відповідальності. На початку грудня 2022 року він звертався до свого безпосереднього командира [PERSON] з приводу погіршення стану здоров`я - наявності болі в області спини, однак його звернення командир ігнорував, до лікарняного закладу для отримання медичної допомоги не направляв. Вранці 07.01.2023, в місці дислокації його військового підрозділу - н.п. Богуславка, командир роти [PERSON] викликав та наказав йому та іншим військовослужбовцям підрозділу, а саме : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прибути на визначені бойові позиції для виконання поставлених завдань - заміни (ротації) на позиції інших військовослужбовців. При цьому командир роти [PERSON] безпосередньо наказ не зачитував, завдання поставив усно. Однак він та інші військовослужбовці відмовились виконувати наказ командира. Причиною відмови виконати наказ командира він зазначив наявність болі у спині, про що власноручно зазначив у складеному за пропозицією командира роти рапорті. У вказаний день він продовжив виконувати свої військові обов`язки, так як був призначений командиром черговим у підрозділу. Причиною відмови виконати наказ командира є незадовільний стан його здоров`я, що на його думку заважало виконати наказ командира, а тому свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає. Командир батальйону після отримання написаного ним рапорту, попередив його про кримінальну відповідальність у зв`язку з невиконанням наказу безпосереднього командира. Через тиждень на його рапортом його було переведено до іншої частини, а згодом затримано в межах вказаного кримінального провадження. Після вказаних подій він до лікарняних закладів щодо стану свого здоров`я не звертався. Він є учасником бойових дій, раніше сумлінно виконував накази командирів, має намір і в подальшому боронити Державу Україна від збройної агресії РФ. Незважаючи на не визнання підсудним [PERSON] своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він станом на січень 2023 року, займав посаду командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] та йому, як безпосередньому командиру, був підпорядкований підсудний [PERSON] , який ним характеризується з позитивної сторони. 02.01.2023 надійшов наказ командира військової частини [NUMBER] №40 від 02.01.2023, яким він, як командир роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 повинен був виділити зі складу роти найбільш підготовлений особовий склад щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. На виконання вказаного наказу командира, який був довготривалим та вимагав для його виконання періодичне призначення конкретних військовослужбовців в певні дні з наступною заміною, ним були визначені для виконання наказу військовослужбовці, у тому числі і підсудний [PERSON] . Вказаний наказ ним доводився кожного дня визначеним ним військовослужбовцям, перед тим, як вони повинні були вибути на визначенні бойові позиції. 07.01.2023, близько 09:30 в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , ним, як командиром роти вогневої підтримки, під час шикування визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному [PERSON] , усно був доведений наказ командира військової частини [NUMBER] №40 від 02.01.2023 щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Наказ ним був наданий конкретно, чітко та ясно. Вказаний наказ підсудний [PERSON] разом із іншими визначеними ним військовослужбовцями, відмовився виконувати. При цьому, підсудний [PERSON] у власноручно написаному без будь-якого примусу рапорті зазначив причину відмови - болі в спині. Об`єктивних причин для відмови виконати наказ командира, [PERSON] не мав, так як перед цим при зверненні до медичної частини, будь-яких захворювань у [PERSON] встановлено не було. Ним [PERSON] були роз`яснення наслідки відмови від виконання наказу командира, у тому числі щодо настання кримінальної відповідальності, однак останній своєї позиції не змінив. У зв`язку з відмовою [PERSON] та інших військовослужбовці від виконання бойового наказу, він був вимушений замість них, направити на бойові позиції іншу групу своїх підлеглим, в тому числі і [PERSON] , яким поставив аналогічний наказ та який вони сумлінно виконали. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він станом на січень 2023 року, займав посаду заступника командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] та йому був підпорядкований підсудний [PERSON] , який ним характеризується з позитивної сторони. 07.01.2023 в його присутності, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , командиром роти вогневої підтримки [PERSON] , визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному [PERSON] , усно був доведений наказ командира військової частини [NUMBER] №40 від 02.01.2023 щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Вказаний наказ підсудний [PERSON] разом із іншими визначеними командиром військовослужбовцями, відмовився виконувати. При цьому, підсудний [PERSON] у власноручно написаному без будь-якого примусу рапорті зазначив причину відмови - болі в спині. Об`єктивних причин для відмови виконати наказ командира, [PERSON] не мав, так як перед цим при зверненні до медичної частини, будь-яких захворювань у [PERSON] встановлено не було. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він станом на січень 2023 року, займав посаду головного сержанта управління роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] та йому був підпорядкований підсудний [PERSON] , який ним характеризується з позитивної сторони. 07.01.2023 в його присутності, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , командиром роти вогневої підтримки [PERSON] , визначеним ним для виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному [PERSON] , усно був доведений наказ командира військової частини [NUMBER] №40 від 02.01.2023 щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Вказаний наказ підсудний [PERSON] разом із іншими визначеними командиром військовослужбовцями, відмовився виконувати, про що зазначив у власноручно написаному рапорті, зазначив причину відмови - незадовільний стан здоров`я, про що також повідомив йому у особистій бесіді, окрім того, посилаючись на наявність стресового стану. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він станом на січень 2023 року проходив військову службу в роті вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . З підсудним [PERSON] він проходив військову службу в однієї частині, останній ним характеризується з позитивної сторони. 07.01.2023 він перебував в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , де йому стало відомо, що підсудний [PERSON] відмовився виконувати наказ командира роти щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Під час відмови [PERSON] він безпосередньо присутнім не був, однак згодом йому стало відомо, що з цього приводу [PERSON] командиру подав письмовий рапорт. Причина відмови [PERSON] йому невідома, з цього приводу він з ним не спілкувався. Після відмови [PERSON] виконати наказ командира, 07.01.2023 командиром роти аналогічний наказ був доведений йому та іншим військовослужбовцями, вони його сумлінно виконали та вийшли на бойові позиції і виконали поставленні завдання. . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він станом на січень 2023 року проходив військову службу в роті вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . З підсудним [PERSON] він проходив військову службу в однієї частині, останній ним характеризується з позитивної сторони. На початку січня 2023 року він перебував в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , де йому стало відомо, що підсудний [PERSON] відмовився виконувати наказ командира роти щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання. Під час відмови [PERSON] він безпосередньо присутнім не був. Причина відмови [PERSON] йому невідома, з цього приводу він з ним не спілкувався. Після відмови [PERSON] виконати наказ командира, 07.01.2023 командиром роти аналогічний наказ був доведений йому та іншим військовослужбовцями, вони сумлінно виконали наказ командира, а саме - вийшли на бойові позиції та виконали поставленні завдання. Також, вина підсудного [PERSON] у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами: - наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 31 від 31.01.2020, відповідно до якого з вказаного числа підсудний [PERSON] зарахований до списків військової частини [NUMBER] , поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги [INFO] військової частини [NUMBER] у військовому званні «солдат» та з 31.01.2020 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків. (а.с. 75); - витягом з бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] № 40 [ADDRESS] від 02.01.2023, відповідно до якого командиром зазначеної військової частини, підпорядкованим військовослужбовцям, було поставлено наступне бойове завдання : «на виконання бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] № 6/3/1/1087кп/дск від 02.01.2023 р. та з метою забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, наказую : Командиру роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 виділити зі складу роти найбільш підготовлений особовий склад по одному відділенню зі складу гранатометного взводу, кулеметного взводу, та по два відділення з протитанкового взводу в [INFO] Організувати підготовку засобів зв`язку та необхідних матеріально-технічних засобів поповнення боєкомплекту. Визначений особовий склад передати в підпорядкування командирів [INFO] до 23:30 02.01.2023 на КСП роти вогневої підтримки. Перед початком виконання визначених завдань провести інструктаж особового складу щодо дотримання заходів безпеки, правил поводження зі зброєю, заборону перебування без засобів захисту (бронежилет та шолом балістичний). Командирам [INFO] на КСП роти вогневої підтримки до 23:00 02.01.2023 прийняти в своє підпорядкування визначений особовий склад роти вогневої підтримки». (а.с. 58); Як встановлено у судовому засіданні, вищевказаний наказ командира військової части [NUMBER] № 40 від 02.01.2023, який є довготривалим, та станом на 07.01.12023 не скасованим, мав свою дію та розповсюджувався на подальший після 02.01.2023 період, так як для виконання потребував періодичного виділення командиром роти вогневої підтримки [PERSON] визначених ним військовослужбовців, 07 січня 2023 року, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , на загальному шикуванні підрозділу, командиром роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] , усно був доведений черговим визначеним ним для виконання наказу військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному [PERSON] . Вказані обставини доведення наказу начальника та визначення для його виконання відповідних призначених командиром роти військовослужбовців, у тому числі і підсудного [PERSON] , були підтверджені у судовому засіданні свідками - командиром роти вогневої підтримки [PERSON] , військовослужбовцями [PERSON] , [PERSON] та також не заперечувались підсудним [PERSON] - протоколом огляду документу від 17.07.2023, відповідно до якого був оглянутий витяг з бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] № 40 [ADDRESS] від 02.01.2023, яке було доведено 07.01.2023 командиром роти вогневої підтримки [PERSON] військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному [PERSON] , та яке останній відмовився виконувати. (а.с.а.с. 59-60); - рапортом від 08.01.2023, складеним власноручно підсудним [PERSON] та поданим командиру роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] [PERSON] , в якому підсудний [PERSON] зазначив про відмову виконувати завдання командира на передньому краю оборони у зв`язку з незадовільним станом здоров`я - стара травма спини. (а.с. 65); - письмовими поясненнями від 12.01.2023 складеними власноручно підсудним [PERSON] та поданими командиру військової частини [NUMBER] , в яких підсудний [PERSON] зазначив, що він 07.01.2023 відмовився виконувати наказ безпосереднього командира [PERSON] заступити на бойове чергування, за станом здоров`я. (а.с. 67); У судовому засіданні підсудний [PERSON] наголошував на тому, що він дійсно після оголошення наказу [PERSON] прибути на визначені бойові позиції для виконання поставлених завдань - заміни (ротації) на позиції інших військовослужбовців, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я - травма спини, відмовився виконати наказ начальника, про що власноручно зазначив у письмовому рапорті та поясненнях. - протоколом огляду документу від 17.07.2023, відповідно до якого був оглянутий рапортом від 08.01.2023, складеним власноручно підсудним [PERSON] та поданим командиру роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] [PERSON] , в якому підсудний [PERSON] зазначив про відмову виконувати завдання командира на передньому краю оборони у зв`язку з незадовільним станом здоров`я - стара травма спини. (а.с. 66); - рапортом від 08.01.2023, складеним командиром роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] [PERSON] , в якому він повідомив командира військової частини [NUMBER] про відмову підсудного [PERSON] та інших підпорядкованих йому військовослужбовців виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях та ініціював проведення службової перевірки за викладеними ним фактами невиконання наказу начальника. (а.с. 57); - наказом командира військової частини [NUMBER] № 18 від 08.01.2023 яким було призначено службове розслідування з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , у тому числі і підсудним [PERSON] , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023. (а.с.а.с. 42-43); - матеріалами службового розслідування, проведеного визначеної комісією на виконання наказу командира військової частини [NUMBER] № 18 від 08.01.2023 з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , у тому числі і підсудним [PERSON] , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023, в яких зокрема міститься акт службового розслідування за вх.№ 383 від 24.01.2023, яким та іншими матеріалами, за результатами проведеного службового розслідування достеменно встановлено, що 07.01.2023 військовослужбовці роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , у тому числі і підсудний [PERSON] , без будь-яких об`єктивних та поважних причин, відкрито відмовились виконувати поставлене командиром роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] [PERSON] бойове завдання, на виконання наказу командира військової части [NUMBER] № 40 від 02.01.2023, тим самим ухились від виконання обов`язків військової служби в бойовій обстановці, а саме : поставленого командиром конкретного бойового завдання, тобто вчинили непокору, що є порушенням відповідних приписів ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. (а.с.а.с. 40-43, 44-56, 61-63, 64); - наказом командира військової частини [NUMBER] № 27 від 24.01.2023, яким за результатами службового розслідування з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , у тому числі і підсудним [PERSON] , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023, підсудного [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено передбачене пунктом в) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення - «сувора догана». (а.с.а.с. 68-74); - наданою начальником медичної служби (начальник медичного пункту) військової частини [NUMBER] медичною характеристикою від 21.01.2023 щодо стану здоров`я підсудного [PERSON] , відповідно до якої підсудний [PERSON] під час проходження військової служби в зазначеній військовій частині з 2019 року перебував під наглядом лікаря частини. Має задовільний стан здоров`я, у тому числі патології кістково-м`язової не виявлено. Звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я за 2022 рік відсутні. (а.с. 77). У судовому засіданні сторона захисту просила суд визнати недопустимим доказом матеріали службового розслідування за фактом відмови підсудним [PERSON] виконати наказ начальника, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення суду надані копії матеріалів службового розслідування, а не їх оригінали. Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо визнання матеріалів службового розслідування за фактом відмови підсудним [PERSON] виконати наказ начальника недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення суду надані копії матеріалів службового розслідування, а не їх оригінали, та вважає таке твердження хибним з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що службове розслідування з приводу встановлення обставин та причин невиконання військовослужбовцями роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , у тому числі і підсудним [PERSON] , наказу командира виконувати завдання, щодо безпосередньої участі у бойових діях, яке мало місце 07.01.12023, було призначено відповідним наказам командира військової частини [NUMBER] у відношенні не лише у відношенні підсудного [PERSON] , а також інших військовослужбовців, які відмовились разом з [PERSON] виконувати наказ командира, При цьому, наявний у матеріалах службового розслідування акт службового розслідування містить висновки як щодо підсудного [PERSON] , так і інших військовослужбовців. Окрім того, з дослідженого у судовому засіданні витягу з ЄРДР від 24.03.2023 по кримінальному провадженню № 62023170020000530 вбачається, що уповноваженою особою відповідні відомості щодо вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 УУ України за вищезазначених обставин, були внесені до ЄРДР у відношенні не лише підсудного [PERSON] , а також і інших військовослужбовців, а саме : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також притягуються до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, що було зазначено у судовому засіданні стороною обвинувачення та не заперечувалось стороною захисту. (а.с.38). Приймаючи до уваги наявність окремих кримінальних проваджень у відношенні як підсудного [PERSON] , так і інших військовослужбовців : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , враховуючи, що оригінали матеріалів службового розслідування перебувають у розпорядженні та на зберіганні військової частини [NUMBER] , під час проведення досудового розслідування питання доступу до вказаних матеріалів, відповідно до приписів ст.ст. 159-163 КПК України, сторонами кримінального провадження не ініціювалось, зокрема не ставилось стороною захисту під сумнів автентичність копій зазначених матеріалів їх оригіналам, а тому надана суду стороною обвинувачення належним чином посвідчена уповноваженою особою військової частини [NUMBER] копія матеріалів службового розслідування та яка відповідає вимогам ст. 99 КПК України, судом вважається, у відповідності до приписів ст.ст. 85, 86 КПК України, належним та допустимим доказом. Окрім того, суд не приймає до уваги твердження сторони захисту в частині того, що доведений до підсудного [PERSON] командиром роти [PERSON] наказ командира військової частини [NUMBER] №40 від 02.01.2023 належав був виконувати не [PERSON] , так як в наказі відсутнє його прізвище, а саме командир роти [PERSON] , а також в частині того, що в наказі бойове завдання визначено для виконання станом на 02.01.2023, тоді як пред`явлене обвинувачення щодо невиконання [PERSON] вказаного наказу відноситься до подій, які відбулись 07.01.2023, крім того в частині того, що зазначений наказ командиром [PERSON] не був зачитаний військовослужбовцям, та вважає таке твердження хибним з наступних підстав. Об`єктом злочину, передбаченого ст. 402 КК України є суспільні відносини, посягання на які передбачає порушення встановленого порядку підлеглості, яке створює неорганізованість та безлад у військових формуваннях, негативно позначається на їх боєготовності та боєздатності. З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 402 КК, здійснюється шляхом відкритої відмови від виконання наказу начальника. Наказ може бути віддано усно, письмово чи в інший спосіб. Отже предметом доказування є наявність складу злочину в діях підсудного, зокрема його об`єктивної сторони - відкритої відмови виконати наказ начальника. Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. У судовому засіданні встановлено, що командир військової частини [NUMBER] підполковник [PERSON] та командир роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старший лейтенант [PERSON] , станом на 07.01.2023 були прямими начальниками для підсудного [PERSON] , при цьому ст. лейтенант [PERSON] був безпосереднім начальником підсудного [PERSON] , якого з 31.01.2020 було зараховано до списків військової частини [NUMBER] та який проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги [INFO] в/ч [NUMBER] у військовому званні «солдат». Приписами ст.ст. 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачена єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати підлеглим відповідні накази та перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Приписами ст. 35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ чітко визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. У судовому засіданні, з показань свідків : командира роти вогневої підтримки [PERSON] , військовослужбовців [PERSON] , [PERSON] та безпосередньо дослідженого наказу командира військової части [NUMBER] № 40 від 02.01.2023, встановлено, що зазначений наказ командира військової частини є довготривалим, та таким, який станом на 07.01.12023 не скасовано, мав свою дію та розповсюджувався на подальший після 02.01.2023 період, так як для свого виконання потребував періодичного виділення командиром роти вогневої підтримки ст. лейтенантом [PERSON] визначених ним військовослужбовців, ввіреного йому військового підрозділу, для виконання поставленого довготривалого бойового завдання. Окрім того, у судовому засіданні вищезазначені свідки наголошували на тому, що з визначеною ст. лейтенантом [PERSON] періодичністю, враховуючи оперативну обстановку з зоні бойових дій, на виконання вищевказаного наказу командира, існувала нагальна потреба в проведенні ротаційних заходів щодо заміни військовослужбовців на бойових позиціях, з метою надання їм відпочинку, з періодичністю в декілька діб. Таким чином, зазначений наказ не вичерпав свою дію 02.01.2023, так як мав чітко визначену на майбутнє мету його виконання - забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни в оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації. Про те, що наказ командира мав довготривалий характер також у судовому засіданні зазначали також свідки [PERSON] та [PERSON] , які наголошували на тому, що 07.01.2023 після відмови підсудного [PERSON] та інших військовослужбовців виконати наказ командира щодо прибуття на визначені бойові позиції та виконання поставленого командиром бойового завдання, аналогічний наказ [PERSON] був доведений їм та іншим військовослужбовцями, який вони сумлінно виконали та вийшли на бойові позиції і виконали поставленні завдання. Судом наголошується, що зазначений наказ командира (начальника) військової частини був спрямований для виконання в порядку підпорядкованості командиру підрозділу [PERSON] та саме на нього покладав обов`язок визначити конкретних військовослужбовців ввіреного йому підрозділу для виконання наказу командира, тобто зазначений наказ вищестоящого командира підлягав безумовному виконанню, як ст. лейтенантом [PERSON] , так і визначеними ним безпосередніми виконавцями з числі військовослужбовців ввіреного йому військового підрозділу, в тому числі і підсудним [PERSON] . Крім того, у судовому засіданні з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що наказ командира в/ч [NUMBER] № 40 від 02.01.2023, 07 січня 2023 року, в місці дислокації військового підрозділу- роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , поблизу [ADDRESS] , на загальному шикуванні підрозділу, командиром роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] ст. лейтенантом [PERSON] , усно був доведений визначеним ним для його виконання військовослужбовцям підпорядкованого йому підрозділу, у тому числі і підсудному [PERSON] . Наказ віддавався усно, чітко, на близькій відстані до військовослужбовців у тому числі і до підсудного, та мав був сформульований чітко, не припускав подвійного тлумачення, мав однозначне формулювання : вибути на визначені позиції для подальшого виконання бойових завдань. Таким чином суд вважає доведеним, що підсудний [PERSON] після усного віддання наказу безпосереднім командиром [PERSON] , що як зазначалось судом передбачено приписами ст. 35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, який був законним, сформульований чітко і не допускав подвійного тлумачення, розуміючи суть наказу та завдання яке він повинен був виконати, відкрито та усвідомлено, без будь-яких поважних причин відмовився від його виконання тобто діючи умисно вчинив непокору законної вимозі свого командира в умовах воєнного стану, про що [PERSON] зазначив в поданому ним на ім`я командира рапорті. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких поза уставних відносин, в тому числі і неприязних, між вищезазначеними свідками та підсудним [PERSON] не було, що свідчить про відсутність у свідків будь-яких підстав для спотворення вказаних подій, шляхом надання неправдивих показань. Вказані показання зазначених свідків в частині подій, які відбувалися 07.01.2023 та очевидцями яких вони були, є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими по кримінальному провадженню доказами, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, а тому суд вважає, що свідки є незацікавлені та неупереджені. Таким чином, посилання сторони захисту на зазначені обставини судом розцінюються критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому не приймаються до уваги та вважаються такими, що виправдовують дії підсудного [PERSON] щодо відмови виконати наказ командира. Також суд не приймає до уваги твердження підсудного [PERSON] з приводу того, що він 07.01.2023 фізично, за станом здоров`я - біль в спині не мав можливості виконати наказ командира та розцінює їх критично, як спосіб уникнення покарання за скоєний злочин, так як з дослідженої у судовому засіданні наданої начальником медичної служби (начальник медичного пункту) в/ч [NUMBER] медичної характеристики від 21.01.2023 вбачається, що підсудний [PERSON] під час проходження військової служби в зазначеній військовій частині з 2019 року та на момент вчинення інкримінованого йому злочину, перебував під наглядом лікаря частини. При цьому, підсудний [PERSON] має задовільний стан здоров`я, у тому числі патології кістково-м`язової не виявлено. Звільнення підсудного [PERSON] від виконання службових обов`язків за станом здоров`я за 2022 рік відсутні. Будь-яких доказів на підтвердження наявності у підсудного [PERSON] захворювань спини та хребта, стороною захисту суду не надано та у судовому засіданні не встановлено. Таким чином, ступінь вини підсудного [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості. Сукупність наведених та досліджених у судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного [PERSON] за ст. 402 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану. При визначенні підсудному [PERSON] виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є військовослужбовцем за контрактом військової частини [NUMBER] та учасником бойових дій, так як безпосередньо брав участь у виконанні бойових завдань по захисту Держави Україна від збройної агресії РФ, за час проходження військової служби у військових частинах характеризується з позитивної сторони, має державну нагороду - медаль «Захиснику Вітчизни», нагрудні знаки «Ветеран війни», «За військову доблесть» та подяки командира військової частини, раніше судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні та сімейні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку в ОДН та МПНД не перебуває. (а.с.а.с. ,75, 76, 78, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91). Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудного [PERSON] судом не встановлено. Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд враховує відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшували покарання підсудного [PERSON] , а також відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжували покарання підсудного, фактичні обставини вчинення підсудним інкримінованого злочину, відношення останнього до скоєного та його наступну поведінку, а тому не вбачає підстав для застосування у відношенні підсудного [PERSON] приписів ст.ст. 69, 75 КК України. Окрім того, суд наголошує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за невиконання ним наказу в умовах воєнного стану, а саме наказу на вибуття в район бойових дій для захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету Держави Україна, що в умовах воєнного стану є неприпустимим. При призначенні розміру покарання підсудному [PERSON] , окрім фактичних обставин вчинення підсудним вказаного кримінального правопорушення та даних, які характеризують його особу, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного [PERSON] наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали, а також те, що протиправне діяння підсудного [PERSON] не носило систематичний характер. Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудного [PERSON] , обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, відношення до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного [PERSON] можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ст. 402 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк у мінімальному розмірі визначеному санкцією статті зазначеного кримінального закону. Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Строк відбуття покарання підсудному [PERSON] , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально - виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання. Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.05.2023 у відношенні підсудного [PERSON] , на час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з можливістю внесення застави у розмірі 107360 гривен, з рахуванням строку тримання під вартою з 31.05.2023. (а.с. 82). 01.06.2023 підсудний [PERSON] був звільнений з під-варти з ДУ « Харківський слідчий ізолятор », у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави. (а.с.а.с. 83, 117). Таким чином, підсудний [PERSON] в межах зазначеного кримінального провадження перебував під вартою з 31.05.2023 по 01.06.2023 і утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати [PERSON] у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 31.05.2023 по 01.06.2023 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід підсудному [PERSON] , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін, - у виді застави. У судовому засіданні встановлено, що визначена ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.05.2023 сума застави у розмірі 107360 гривен, 31.05.2023 була внесена в інтересах підсудного [PERSON] його захисником - заставодавцем [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UА208201720355299002000006674, МФО 820172, код ЄДРПОУ 26281249, одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, у зв`язку з чим [PERSON] 01.06.2023 було звільнено з під-варти. (а.с.а.с. 112, 117, 118). При таких обставинах, відповідно до приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю [PERSON] внесену ним 31.05.2023 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.08.2023 суму застави у розмірі 107360 гривен. Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу. Строк відбуття покарання засудженому [PERSON] , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально - виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати засудженому [PERSON] строк його попереднього ув`язнення в період з 31 травня 2023 року по 01 червня 2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. До набрання вироком законної сили та направлення засудженого для подальшого відбуття покарання, запобіжний захід, обраний щодо засудженого [PERSON] залишити без змін - у виді застави. На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю [PERSON] внесену ним в інтересах засудженого [PERSON] 31.05.2023 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 31.05.2023 суму застави у розмірі 107360гривен. Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення. Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву. Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику. Суддя: [PERSON]

Результат: guilty