Вид судочинства: commercial
Суддя: Закурін М. К.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
Дії та аргументи Позивача 12.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» звернулося до суду з позовом до Торгово-виробничого об`єднання «Новокаховський електромеханічний завод» про стягнення 131 513,70 грн основної заборгованості, 7 562,95 грн інфляційних та 3 091,48 грн річних. У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що: - рішенням Господарського суду Херсонської області у справі № 923/272/19 від 28.05.2019, яке набрало законної сили, установлені обставини укладення між сторонами договору купівлі-продажу у спрощений спосіб, за змістом якого Відповідач зобов`язався поставити продукцію на загальну суму 131 513,07 грн, - на виконання умов договору Відповідачем виставлений рахунок-фактура № СФ-0000324 від 14.09.2018, який сплачений Позивачем платіжним дорученням № 2660 від 02.10.2018, - не дивлячись на умови договору Відповідач поставку не здійснив, а тому ним на адресу Відповідача направлений лист № 02 від 10.01.2019 про повернення грошових коштів, - на даний час кошти не повернуті. Дії та аргументи Відповідача Відповідачем подано до суду два відзиви на позов, за змістом яких ним позовні вимоги не визнаються з посиланням на: - ненастання строку виконання зобов`язання щодо поставки товару, оскільки в укладеному договорі він не встановлювався, - Позивачем не направлялася вимога щодо поставки товару у конкретний строк, а тому строк виконання зобов`язання не настав, - надіслана на його адресу вимога (лист № 02 від 10.01.2019) не є вимогою про поставку, оскільки стосується повернення грошових коштів з посиланням на безпідставність їх отримання у відповідності до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України, - між сторонами відсутні правовідносини, які регулюються положеннями статті 1212 ЦК України, а тому підстави для повернення коштів відсутні, - у зв`язку з відсутністю підстав для повернення суми оплати вартості товару, відсутні і підстави для нарахування інфляційних та річних на таку суму. Процесуальні дії та рішення суду Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонами установлені процесуальні строки подачі відповідних заяв. У свою чергу, Відповідачем поданий відзив на позов, а Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався. Суд констатує, що сторонами не заявлено процесуальних клопотань. Установлені судом обставини 28.05.2019 Господарським судом Херсонської області у справі № 923/272/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» до Торгово-виробничого об`єднання «Новокаховський електромеханічний завод про стягнення 131 513,70 грн прийняте рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. На даний час рішення суду набрало законної сили. Цим рішенням установлені обставини, які не потребують повторного доказування у відповідності до положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, рішенням установлено, що Відповідачем був виставлений Позивачу рахунок-фактура № СФ-0000324 від 14.09.2018 року на суму 131 513,07 грн, який 02.10.2018 сплачений платіжним дорученням № 2660 з призначення платежу - рахунок на оплату № 324 від 14.09.2018 року. У зв`язку з цими обставинами судом визначена правова природа наявних правовідносин між сторонами, а саме укладення договору купівлі-продажу у спрощений спосіб. За твердженнями Позивача Відповідач товар не передав та грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим ним 10.01.2019 направлено лист № 2 про повернення грошових коштів. Так, за змістом листа за вихідним № 02 від 10.01.2019 Позивач вказав про відсутність між сторонами договірних відносин щодо перерахування коштів у сумі 131 513,70 грн, а також запропонував повернути їх у відповідності до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно отримані. Через наявний факт неповернення коштів Позивачем на цю суму нараховані інфляційні у сумі 4 471,47 грн за період з січня по вересень включно 2019 року, а також річні у сумі 3 091,48 грн за період з 10.01.2019 по 22.10.2019. Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, його предмет, а також установленні у справі № 923/272/19 обставини. Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі договору (правочину), укладеного у спрощеній формі, з огляду на правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір купівлі-продажу. Зокрема, згідно з приписами частини 1 статті 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, у даному випадку Відповідач, як продавець за договором, зобов`язаний передати Позивачу, як покупцю, обумовлений у рахунку-фактурі № СФ-0000324 від 14.09.2018 товар, а Позивач зобов`язаний сплатити вартість товару. З огляду на вказані правові положення, а також відсутність домовленості сторін відносно передачі товару в момент укладення договору, суд приходить також до висновку, що укладений договір купівлі-продажу є консенсуальним. Зокрема, консенсуальним є договір, який вважається укладеним з моменту досягнення угоди з усіх його істотних умов, у формі, необхідній законом. Практичне значення цього полягає у тому, що в консенсуальних договорах спір про виконання обов`язків і відповідальність за їх невиконання може вирішуватися судом після досягнення сторонами угоди, навіть якщо передання майна ще не відбулося. Так, у даному випадку сторонами не визначався строк виконання обов`язку щодо передання товару, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 663 ЦК України, за змістом яких продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. У свою чергу, згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положеннями статті 664 ЦК України урегульовані правовідносини щодо моменту виконання обов`язку продавця передати товар. Так, за частиною 1 цієї статті обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Відповідно до частини 2 якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві. Таким чином, оскільки сторонами не визначався строк передачі товару, то у відповідності до положень статей 530 та 663 ЦК України Відповідач зобов`язаний передати товар у семиденний строк з моменту пред`явлення вимоги про таку передачу. Проте, з тексту листа за вихідним № 02 від 10.01.2019 не вбачається, що Позивач висловив вимогу про передачу товару, а, навпаки, зажадав повернення сплачених коштів. Отже, суд вважає, що Позивачем не доведено факту звернення до Відповідача з вимогою про виконання договору щодо передачі товару, оскільки вказаний лист не містить в собі такої вимоги та стосується повернення коштів. Здійснюючи аналіз наявності у Позивача права на повернення грошових коштів, сплачених у якості оплати за договором купівлі-продажу, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Натомість відповідно до статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу (частина 1); якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2). З названих положень слідує, що повернення грошових коштів, сплачених на умовах попередньої оплати за договором купівлі-продажу можливе за наявності умови не передачі товару у встановлений договором строк. У даному випадку положення договору свідчать, що він укладений на умовах попередньої оплати, а тому, з урахуванням положень частини 2 статті 693 ЦК України, Позивач вправі вимагати повернення суми попередньої оплати, але лише за наявності факту не передачі товару Відповідачем в обумовлений строк. Проте, як зазначено судом вище, строк виконання зобов`язання з передачі товару сторонами не встановлювався, а сама вимога про таку передачу Позивачем станом на час розгляду справи в суді не висловлена, у зв`язку з чим підстави для наявності зобов`язань з повернення суми попередньої оплати у Відповідача відсутні. Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7). Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що Позивачем не доведено порушення Відповідачем зобов`язань за договором, оскільки у нього на даний час відсутні грошові зобов`язання перед Позивачем, а наявні - стосуються передачі товару. У зв`язку з цим підстави для стягнення грошових коштів у сумі 131 513,70 грн відсутні. Аналізуючи правомірність нарахування Позивачем інфляційних та річних з посиланням на положення статті 625 ЦК України суд зазначає, що цією статтею урегульовані правовідносини стосовно відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Проте, такі зобов`язання між сторонами відсутні, а тому відсутні підстави для нарахування інфляційних та річних. Висновки суду з предмету судового розгляду На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, суд приходить до висновків, що - між сторонами укладений договір купівлі-продажу, за яким Відповідач, як продавець, зобов`язаний передати Позивачу, як покупцю, обумовлений у рахунку-фактурі № СФ-0000324 від 14.09.2018 товар, а Позивач зобов`язаний сплатити вартість товару, - цей договір є консенсуальним, оскільки укладався не в момент передачі товару, - у договорі сторонами не визначався строк виконання обов`язку щодо передання товару, а тому Відповідач зобов`язаний передати його Позивачу у семиденний строк від дня пред`явлення відповідної вимоги про передачу товару, - з тексту листа за вихідним № 02 від 10.01.2019 не вбачається, що Позивач висловив вимогу про передачу товару, оскільки зажадав повернення сплачених коштів, а тому Позивачем не доведено факту звернення до Відповідача з вимогою про виконання договору відносно передачі товару, - положення договору свідчать, що він укладений на умовах попередньої оплати, а тому, Позивач вправі вимагати повернення суми попередньої оплати, але лише за наявності факту не передачі товару Відповідачем в обумовлений строк, - через не встановлення сторонами строку виконання зобов`язання з передачі товару, а також відсутність вимоги про таку передачу станом на час розгляду справи в суді та відсутність факту невиконання зобов`язання щодо передачі товару, у Відповідача не виникли підстави для наявності зобов`язань з повернення суми попередньої оплати, - на час розгляду справи у Відповідача відсутні грошові зобов`язання перед Позивачем, оскільки за умовами укладеного договору вони стосуються передачі товару, а не сплати коштів, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування інфляційних та річних. З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є необґрунтованими задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2 086,16 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України підлягають покладенню на нього. На підставі вказаних правових норм та

Резолютивна частина:
У задоволенні позовних вимог відмовити. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Суддя М.К. Закурін

Результат: denied