Вид судочинства: commercial
Суддя: Федорова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕНТЕ Україна» (постачальник, позивач у справі) та приватне підприємство «АГРО-КОМ» (покупець, відповідач у справі) 07.08.2015 р. уклали договір поставки № 1 (надалі договір). Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором. Предметом поставки є товар з найменуванням, зазначеним у Специфікації, складеній і затвердженій сторонами, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Постачальник зобов'язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у заявках замовлення (далі - заявках) покупця, що є невід'ємними частинами даного договору (п. 1.2. договору). Згідно із п. 1.3. договору, кількість, асортимент та ціна товару погоджуються сторонами відповідно до умов даного договору і відображаються у Специфікації, складеній і затвердженій сторонами, видаткових накладних на кожну партію товару. Видаткові накладні, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, долучаються до цього договору та є його невід'ємною частиною договору, Пунктом 2.1. договору передбачено, що ціна одиниці товару і загальна вартість партії товару зазначаються в рахунку-фактурі та видатковій накладній, що є невід'ємними частинами цього Договору. Відповідно до п. 2.3. договору, оплата за товар здійснюється покупцем у національній валюті України на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури на суму заявки на товар, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Виставлений на підставі заявки покупця рахунок-фактура направляється постачальником у порядку, визначеному п. 3.3 цього договору. При прийнятті покупцем до сплати рахунку-фактури відповідно до пунктів 2.4, 2.5, 2.6 цього договору вартість партії товару вважається погодженою. Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати виписки постачальником видаткової накладної на партію товару. Постачальник повідомляє покупця про відправку партії товару електронною поштою в день відправки (п. 2.4. договору). Згідно із п.3.1. договору, поставка партії товару, за вибором Покупця, здійснюється: доставкою - Постачальником на умовах "DDР", відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року (склад Покупця: м. Запоріжжя, вулиця згідно з кожною окремою Заявкою). Пунктом поставки Товару Покупцю в даному випадку є склад Покупця, або поставкою на умовах "FСА", відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС… Умови поставки для кожної партії товару, обумовлені в даному пункті договору, вказуються Покупцем в заявці на поставку партії товару, яка оформляється у відповідності з п.3.2 даного договору. Як передбачено п.3.2. договору, поставка товару здійснюється партіями у строки, встановлені за домовленістю сторін. Строк поставки партії товару обумовлюється сторонами електронним листом при виставленні Постачальником рахунку-фактури на оплату партії товару. Партії формуються на підставі попередньої заявки Покупця на поставку партії товару, підтвердженої Постачальником. Оформлення заявки здійснюється Покупцем в порядку, передбаченому даним договором. Відповідно до п.3.3. договору, заявка Покупця на поставку партії товару вважається прийнятою Постачальником до виконання у випадку направлення Покупцю поштою, факсом, електронною поштою з електронної адреси відповідальної особи Постачальника, на електронну адресу відповідальної особи Покупця, або через представника Покупця рахунку-фактури, підписаного Постачальником та скріпленого його печаткою, на товар, вказаний у заявці. У випадку, якщо Постачальник не може поставити товар, вказаний у заявці (в тому числі і по конкретній асортиментній позиції) він зобовязаний протягом 3 робочих днів з дати отримання заявки повідомити про це Покупця. В такому випадку сторони мають право усно чи письмово погодити можливість поставки (за умови наявності даної одиниці Товару на складі Постачальника) певного Товару з метою складання Покупцем Заявки на поставку партії Товару на той асортимент та кількість Товару, що може бути, поставлений Постачальником у відповідності з умовами цього Договору. Згідно із п.3.6. договору, товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем за кількістю та якістю з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін обліково-видаткової документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна). Строк дії договору, відповідно до п.п.7.1.,7.2. цього договору, становить з моменту його підписання та до 31.12.2015 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не заявить письмово іншій стороні про його припинення, дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах. Відповідач листом № 235/08 від 12.08.2015 р. просив позивача поставити наступну партію товару (колеса діаметром 200 мм у кількості 200 шт. з гальмами та 200 шт. без гальмів) у строк до 19.08.2015 р. Також зазначено, що оплату гарантує (Т. 1, арк. с. 113) Про факт виконання постачальником зобовязань, а саме: поставки товару на загальну суму 255.730,00 грн. свідчать видаткова накладна № 119 від 03.03.2016 р. на суму 90.082,00 грн., видаткова накладна № 567 від 13.05.2016 р. на суму 86.240,00 грн., видаткова накладна № 684 від 07.06.2016 р. на суму 79.408,00 грн., які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств. Також матеріали справи містять експрес-накладну №10019548034 від 03.03.2016 року, експрес-накладну №20400010404825 від 13.05.2016 року, декларацію №9999-792682 та декларація про прийняття вантажу №1111143375 від 08.06.2016 року, податкові накладні (Т. 1, арк.с. 91, 95, 99, 101-103), які підтверджують факт вчинення позивачем дій щодо поставки товару (колеса) на користь відповідача. На оплату отриманого товару відповідачу виставлені рахунки №128 від 29.02.2016 р. на суму 90.080,00 грн., № 586 від 13.05.2016р. на суму 86.240,00 грн., № 705 від 07.06.2016 р. 79.408,00 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором на його адресу позивачем був спрямований лист № 14/07/16-1 від 14.07.2016 р. з проханням сплатити виниклу суму заборгованості за поставлений товар в рамках договору поставки № 1 від 07.08.2015 р. (Т. 1, арк. с. 106). У відповіді на вказаний лист (вих. № 510/07 від 20.07.2016 р.) відповідач повідомив, що у звязку з виникненням обставин непереборної сили виконати зобовязання щодо оплати отриманого товару в установлені договором строки не має можливості, у звязку з чим зобовязався у строк до 21.08.2016 р. здійснити оплату. Позивач листом за вих. №31/08/16-1 від 31.08.2016 року визначив кінцевий термін оплати до 05.09.2016 року (Т. 1, арк. с. 108). Відповідач зобовязання щодо оплати отриманого товару, як в узгоджений сторонами строк, так і у строк встановлений ним у листі № 510/07 від 20.07.2016 р., не виконав, чим порушив умови договору. Невиконання відповідачем зобовязань за договором № 1 від 07.08.2015р., наявність заборгованості, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 1 від 07.08.2015р. у розмірі 255.730,00грн. підлягають задоволенню виходячи з наступного: Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Аналогічні приписи містять ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо їх виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманого товару, не виконав, факт порушення відповідачем умов договору, доведений позивачем. На виконання постанови Вищого господарського суду України від 26.10.2017 р. судом першої інстанції під час розгляду спору надана правова оцінка матеріалам, що містяться у справі. За підсумками пояснень та доданих документів суд дійшов висновку про те, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки № 1 від 07.08.2015 р., за умовами якого кожна сторона зобовязалась вчинити певні дій, а саме позивач зобовязався поставити товар, а відповідач в свою чергу здійснити оплату отриманого товару. До того ж позивачем до матеріалів справи залучено службову записку від 26.09.2016 року головного бухгалтера ТОВ «ТЕНТЕ Україна» [PERSON], в якій вона зазначила, що у видаткових накладних №119 від 03.03.2016 року, №567 від 13.05.2016 року, №684 від 07.06.2016 року та акті звірки взаємних розрахунків було допущену технічну помилку, через що невірно вказаний номер та дату договору поставки. Крім того, матеріали справи містять реєстр договорів позивача з контрагентами (покупцями), де не міститься іншого договору укладеного з відповідачем, ніж договір №1 від 07.08.2015 року. Таким чином, факт укладення правочину (договору поставки) № 1 від 07.08.2015 р. та вчинення позивачем дій на належне його виконання підтверджується матеріалами справи. За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг позивач, враховуючи положення п. 5.3 договору, просив стягнути суму пені в розмірі 31.487,59 грн. за період прострочення з 18.03.2016 р. по 26.09.2016 р. Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкції повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано. Умовами п. 5.3 договору встановлено, що за несвоєчасну оплату за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє покупця від обовязку сплатити основну суму заборгованості. Наданий позивачем розрахунок суми пені є невірним, через незастосування позивачем положень п. 6 ст. 232 ГК України, якими передбачено, що нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано. Перерахувавши заявлену до стягнення суму пені, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 31.334,42 грн. за період з 18.03.2016 по 17.09.2017 р., в частині стягнення 153,17 грн. пені суд відмовляє в задоволенні позову. За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2907,00 грн. за період з 18.03.2016 р. по 26.09.2016 р. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаними вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 2907,00 грн. 3% річних за період з 18.03.2016р. по 26.09.2016 р., такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів. Доказів оплати наявної заборгованості, штрафних та компенсаційних санкцій відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНТЕ Україна» про стягнення з приватного підприємства «АГРО-КОМ» 290.124,59 грн. задовольнити частково. 2. Стягнути з приватного підприємства «АГРО-КОМ» (69096, місто Запоріжжя, вулиця Бородінська, 5, ідентифікаційний код 36648556) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНТЕ Україна» (юридична адреса: 03164, м. Київ, вул. Академіка Булаховського, 30А; фактична адреса: 03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 3; адреса для листування: 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, каб. 34, ідентифікаційний код 38590477) 255.730,00 грн. (двісті пятдесят пять тисяч сімсот тридцять грн. 00 коп.) основного боргу, 2.907,00 грн. (дві тисячі девятсот сім грн. 00 коп.) 3% річних, 31.334,42 грн. (тридцять одну тисячу триста тридцять чотири грн. 42 коп.) пені, 4.349,57 грн. (чотири тисячі триста сорок девять грн. 57 коп.) судового збору. Видати наказ. 3. В іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 16 січня 2018 року. Суддя О.В. Федорова

Результат: partial