Вид судочинства: administrative
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся до суду зі заявою до відповідача про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати нарахованої пенсії за період 16 лютого 2017 року по 29 лютого 2020 року. Водночас просив суд зобов`язати Управління виплатити заборгованість разом з компенсацією втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії (далі - компенсація). У заяві зазначає, що набув статусу внутрішньо переміщеної особи (житель Донецької області), і перебуває на обліку Управління, де отримує пенсію. З 16 лютого 2017 року припинена виплата пенсії, оскільки проживав на тимчасово окупованій території Російською Федерацією (Донецька область) і не став на облік як внутрішньо переміщена особа. Вважає протиправною бездіяльність відповідача стосовно виплати коштів. Управління заперечило стосовно задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.31-32). Пояснило, що виплата нарахованих коштів буде здійснена після прийняття окремого порядку. Стверджує, що питання про виплату компенсації передчасне, бо не сплачено кошти. 04 жовтня 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.23-24). Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення. Так, [PERSON] , 1948 року народження, зареєстрований у м.Донецьк з 1985 року (а.с.8). 17 лютого 2020 року набув статусу внутрішньо переміщеної особи (а.с.9). Перебуває на обліку Управління з дня набуття статусу (а.с.30). Виплата пенсії припинена з 16 лютого 2017 року. 17 лютого 2020 року звернувся до відповідача зі заявою про виплату нарахованої пенсії (а.с.30). Сума невиплаченої пенсії становить 147494,10 грн. за період з 16 лютого 2017 року по 29 лютого 2020 року (а.с.30). Управління не задовільнило заяву. Підстава - не прийнято окремого порядку для здійснення таких виплат. Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. Перш за все, [PERSON] не ставить під сумнів законність припинення виплати пенсії до 29 лютого 2020 року (до часу постановки на облік як внутрішньо переміщеної особи). Позивач мав можливість вчасно отримувати щомісячно нараховані кошти, ставши на облік як внутрішньо переміщена особа. Приписами частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Отже, не пропустив строку звернення до суду в межах виплати нарахованих коштів за 3 роки. Не існує спору щодо суми заборгованості за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Приписами абзацу 21 пункту 1 Постанови Уряду України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова) встановлено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Норма права набрала чинності 30 серпня 2019 року. З того часу Уряд України не прийняв такого порядку. Приписами частин 1-4 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Такий принцип права закріплено і на рівні Конституції України (стаття 8). Тому тривала відсутність нормативно-правового акту, який мав встановити порядок реалізації визнаного державою права, не може обмежувати володіння особою майном (коштами), про що прямо каже один з аспектів принципу верховенства права. Будь-яке обмеження права володіння майном має містити легітимну мету і строк. Держава умисно не приймає порядок виплати нарахованих коштів, щоб апелювати до неможливості виконання власних зобов`язань. Така поведінка не тільки суперечить принципу верховенства права, а й доводить недобросовісність. Разом з тим, суд зазначає, що порядок виплати заборгованості встановлено приписами частини 1 статті 46 Закону. Якщо і визначати окремий порядок виплати заборгованості пенсії внутрішньо переміщеним особам, то правове регулювання має бути на рівні закону (доповнення закону). Підсумовуючи, суд зробив висновок про протиправну бездіяльність Управління щодо виплати нарахованих коштів. Захист порушеного права полягає у зобов`язанні виплатити кошти. Щодо зобов`язання виплатити компенсацію, то суд зазначає наступне. Так, приписами частини 2 статті 46 Закону встановлено, що компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Приписами статей 1-2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон 2) передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Отже, мова йде про затримку між періодом, коли мало відбутися нарахування коштів, і періодом виплати. Пенсія нараховувалась вчасно, а не виплачувалась у строк з вини позивача. Приписами частини 1 статті 5 Закону 2 визначено, що своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає. Тому позов в цій частині вимог не може бути задоволений. Підсумовуючи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову. Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 908 грн. (а.с.21). Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позов задовільнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови [PERSON] у виплаті нарахованої пенсії за період з 16 лютого 2017 року по 29 лютого 2020 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити [PERSON] нараховану пенсію за період з 16 лютого 2017 року по 29 лютого 2020 року у сумі 147494,10 грн. В іншій частині вимог позову відмовити у задоволенні. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії за один місяць. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь [PERSON] судові витрати у сумі 908 грн. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.

Результат: granted