Вид судочинства: criminal
Суддя: Шестопалова Я. В.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
30.05.2024 року приблизно о 12:30 год. [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки «IVEKO 35.C13», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по дворовій території будинку [ADDRESS] , в порушення вимог п. 2.3 Б) ПДР, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не будучи уважним під час керування транспортним засобом, не стеживши за дорожньою обстановкою, не реагуючи на її зміну та порушуючи вимоги п. 10.1 та п. 10.9 ПДР України, проявивши злочинну самовпевненість, перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та під час руху заднім ходом не звернувшись за допомогою інших осіб, створивши небезпеку для пішохода і внаслідок чого задньою частиною керованого ним транспортного засобу у дворовій території, навпроти третього під`їзду будинку [ADDRESS] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який розташовувався на проїзній частині дворової території вказаного будинку біля третього під`їзду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких [INFO] помер в КНП «Ірпінська міська центральна лікарня». Згідно висновку судово-медичної експертизи № 252 від 21.06.2024 року встановлено, що смерть [PERSON] настала від закритої черепно-мозкової травми грудної клітки, у вигляді множинних переломів ребер зліва з ушкодженням лівої легені, що ускладнилося розвитком поліорганної недостатності. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, в результаті дорожньо-транспортної пригоди - наїзду автомобіля на пішохода. Тілесні ушкодження в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті пішохода [PERSON] .. Грубе порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1 та 10.9 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого [PERSON] .. Вищевказаними діями [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, викладеному у вироку суду, визнав та підтвердив фактичні обставини скоєння ним злочину викладеному в обвинувальному акті. Просив суд врахувати при призначенні покарання, що в теперішній час він щиро розкаюється у скоєному, добровільно відшкодував моральну шкоду потерпілій та допомагав їй матеріально, зазначив, що він офіційно працює водієм, тому просив суворо не карати та не позбавляти його волі, та права керування транспортними засобами. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого, показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. За таких обставин, суд вважає, що вина [PERSON] у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України оскільки він своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. При визначенні обвинуваченому [PERSON] міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального злочину, який відноситься, відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, до необережних тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, дітей не має, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, офіційно працевлаштований водієм у ФОП [PERSON] та за місцем роботи характеризується позитивно, який має інвалідність ІІ групи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також, судом враховується думка потерпілої, яка просила суд призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами, також потерпіла підтвердила факт повного відшкодування шкоди та відсутність претензій до обвинуваченого морального та матеріального характеру. Обставинами, що пом`якшують покарання [PERSON] згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому [PERSON] необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та з урахуванням всіх обставин справи, на підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування основного покарання з випробовуванням, з покладанням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого [PERSON] процесуальні витрати в дохід держави. Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого суд не застосовує. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) років, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі статті 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 2 (два) роки. На підставі статті 76 КК України покласти на [PERSON] обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнути з [PERSON] на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз: № СЕ-19/111-24/34143-ІТ від 26.06.2024 року в сумі 3786 гривень 40 копійок; № СЕ-19/111-24/36554-ІТ від 25.06.2024 року в сумі 2271 гривень 84 копійок, загальна сума яких складає 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 копійки. Речові докази у кримінальному провадженні - автомобіль «IVAKO 35.C13», реєстраційний номер [NUMBER] , який був переданий [PERSON] на відповідальне зберігання - залишити власнику. Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області. Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору. Суддя: [PERSON]

Результат: guilty