Вид судочинства: criminal
Суддя: Покатілов О. Б.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02

Обставини справи:
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.07.2023 року у справі №296/5282/23, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Постановою Житомирського апеляційного суду від 27.09.2023 року у справі №296/5282/23, яка набрала законної сили 27.09.2023 року, постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.07.2023 року у справі №296/5282/23, залишено без змін. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Однак, у [PERSON] , який будучи 04.08.2023 ознайомленим з постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.07.2023 у справі №296/5282/23, виник злочинний умисел, спрямований на її невиконання. Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою невиконання постанови суду в частині позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її викопати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, [PERSON] , 24.06.2024 приблизно о 15 год. 25 хв., керував автомобілем марки BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Київська, 17/1 в м. Житомирі, де був зупинений працівниками УПП в Житомирській області, за порушення правил дорожнього руху п.2.3. «б», 10.1, 2.10 «а». Крім того, 06.11.2024 близько 08 години 00 хвилин слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області [PERSON] , який виконував службові обов`язки по здійсненню досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №12024060400003155 від 09.10.2024 року, разом з начальником сектору кримінальної поліції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області [PERSON] , який виконував доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, перебували у під`їзді №2 будинку, що за адресою: м.Житомир, вул. Вокзальна, 8, де намагалися вручити [PERSON] повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст.382 КК України в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР №12024060400003155 від 09.10.2024 року. Підійшовши до [PERSON] , слідчий та працівник кримінальної поліції представились та пред`явили службові посвідчення, після чого [PERSON] здійснив спробу вручити повідомлення про підозру [PERSON] , проте, останній почав себе агресивно поводити та вибіг з під`їзду на вулицю. В подальшому слідчий та працівник кримінальної поліції вийшли на вулицю та біля вищевказаного під`їзду намагалися повторно вручити [PERSON] повідомлення про підозру, проте останній продовжував агресивно себе поводити, висловлювався нецензурною лайкою та здійснив спробу вихопити планшетку з документами з рук [PERSON] . В подальшому, перебуваючи в цей же час, у цьому місці, за вищевказаних обставин у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на погрозу насильством щодо слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області [PERSON] та начальника сектору кримінальної поліції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області [PERSON] у зв`язку із виконанням ними своїх службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] , розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, які пред`явили свої службові посвідчення та виконують свої службові обов`язки, ігноруючи неодноразові вимоги працівників поліції заспокоїтись та отримати примірник повідомлення про підозру, раптово, в агресивній формі мовлення та нецензурними словами висловив словесну погрозу насильства щодо працівників правоохоронного органу [PERSON] та [PERSON] , а саме, що візьме ножа та заріже їх, чим закінчив свій злочинний умисел. 27 грудня 2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури [PERSON] , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним [PERSON] , за участю його захисника [PERSON] , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України, за письмовою згодою потерпілих у кримінальному провадженні, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний [PERSON] дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного [PERSON] за ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 382 КК України. Підозрюваний [PERSON] зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та виконувати усі обов`язки, які будуть покладені на нього судом. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке [PERSON] повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: - за ч. 1 ст. 345 КК України - у виді двох років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити [PERSON] остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі. При цьому сторони вважають за можливе та погоджують застосування судом положень ст. 75 КК України та звільнення [PERSON] від відбування основного призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному [PERSON] .. Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів нетяжких, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Обвинувачений [PERSON] в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Захисник повністю підтримав позицію обвинуваченого. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких [PERSON] беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжкими. Обвинувачений [PERSON] раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога - перебував, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що [PERSON] повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором [PERSON] та [PERSON] за участю його захисника [PERSON] , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди. За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що [PERSON] своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України та своїми умисними діями, які виразились у погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, за які належить призначити [PERSON] узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду від 27 грудня 2024 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] , за участю його захисника [PERSON] , про визнання винуватості. [PERSON] визнати винуватим вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 382 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27.12.2024 року покарання: - за ч. 1 ст. 345 КК України - у виді двох років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити [PERSON] остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до п. 3, 4 статті 76 КК України: повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації. Речові докази по справі: DVD-диски залишити в матеріалах кримінального провадження. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., застосований до [PERSON] ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.12.2024 року, - продовжити до набрання вироком законної сили, але не пізніше 07 березня 2025 року. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Головуючий суддя [PERSON]

Результат: guilty