Вид судочинства: criminal
Суддя: Борейко О. Г.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] 02.10.2023 близько 23:30 год., перебуваючи на зупинці, що знаходиться біля продуктового магазину по вул. Шкільна в смт Тростянець Тростянецької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, на землі знайшов поліетиленовий прозорий пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору. Будучи особою, яка раніше вживала психотропні речовини, та розуміючи, що у поліетиленовому пакеті може міститися психотропна речовина - амфетамін, [PERSON] забрав його собі та помістив до лівої кишені штанів, у які він був одягнений, і таким чином незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін, який в подальшому незаконно зберігав при собі до 18 год. 58 хв. 03.10.2023 для власного вживання без мети збуту, тобто до часу його вилучення працівниками відділення поліції № 2 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області. Так, 03.10.2023 о 18 год. 55 хв. на території центрального автовокзалу по вул. Соборна, 28 в смт Тростянець Тростянецької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] був затриманий уповноваженою службовою особою відділення поліції №2 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про що 03.10.2023 складено протокол про затримання особи. У подальшому, 03.10.2023 в період часу з 18 год. 58 хв. по 19 год. 07 хв., відповідно до статтей 401, 104, 131, 132, 208-210, 213, 2982 КПК України, в присутності понятих, було проведено обшук затриманої особи [PERSON] , в ході якого у лівій кишені штанів в які був одягнений останній, виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-23/17432-НЗПРАП від 06.10.2023 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, масою 2,4154 г. Досудовим розслідуванням дії [PERSON] кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту. 30 листопада 2023 року у цьому кримінальному провадженні між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області [PERSON] та підозрюваним [PERSON] , за участю захисника - адвоката [PERSON] , укладено угоду про визнання винуватості. За умовами угоди про визнання винуватості підозрюваний [PERSON] зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України у судовому провадженні та сприяти встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження без умов щодо співпраці у викритті інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення. В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений погоджуються на призначення [PERSON] покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. З огляду на особисті дані [PERSON] , обставини, що пом`якшують його покарання, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, сторони погодились на застосування до [PERSON] норм ст. 75, 76 КК України, тобто на підставі ст.75 КК України, [PERSON] звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк, визначений судом, із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також, в угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам кримінального провадження. Прокурор [PERSON] у підготовчому судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам закону. Також додав характеризуючі дані відносно [PERSON] , а саме: копію паспорта, вимоги щодо судимисті, копію свідоцтва про шлюб, копію посвідчення, копію диплома довідки КНП "Тростянецька лікарня" про те, що [PERSON] під наглядом в психіатричному кабінеті не перебуває, за останні п`ять років за допомогою не звертався, а також про те, що за наркологічною допомогою не звертався, лист Тростянецького сектору Гайсинської філії Вінницького ОЦЗ, лист Тростянецької селищної ради про зареєстроване місце проживання, копію актового запису про народження; лист [INFO] . Крім того, прокурор просив вирішити долю речових доказів та стягнути з обвинуваченого на користь держави понесені судові витрати. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений [PERSON] підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, жалкував про вчинене правопорушення, що йому інкримінується, погодився на призначення узгодженого покарання та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки затвердження угоди. Захисник обвинуваченого - адвокат [PERSON] в підготовчому судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості та наголосив, що угода відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого. Враховуючи, що [PERSON] визнав свою вину, щиро покаявся, обставини, що обтяжують відповідальність відсутні, просив застосувати мінімальний іспитовий строк. Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений громадянин [PERSON] визнав себе винним, є нетяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише інтересам держави. Судом встановлено, що [PERSON] цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам статей 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений [PERSON] погоджується на призначення узгодженого покарання. На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченим та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає повністю доведеним факт скоєння кримінального правопорушенння та вину обвинуваченого у його вчиненні. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором [PERSON] та підозрюваним [PERSON] , за участю захисника - адвоката [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, є нетяжким злочином. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом, з урахуванням приписів ч.1 ст.66 КК України, визнано щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом, з урахуванням приписів ч.1 ст.67 КК України, не встановлено. Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України. Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений відмовився від здійснення права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, угода, укладена між прокурором та підозрованим за участю захисника, відповідає вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку. Враховуючи наявність визнаних судом обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, способу його вчинення, мети та мотивів вказаного діяння, а також особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце роботи, того що обвинувачений беззастережно визнав себе винним в інкримінованому злочині, розкаюється у вчиненому, суд переконаний, що відносно обвинуваченого [PERSON] можливо застосувати погоджене угодою покарання у виді позбавлення волі, що передбачається санкцією ч.2 ст.309 КК України. Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. З огляду на викладене, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого [PERSON] та його перевиховання можливе без відбування покарання, а тому останнього необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком при цьому покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України. Ухвалюючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Вважаю за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Суд наголошує, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 суд вказав, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення». У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, захід примусу визначений судом, є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення [PERSON] та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Кримінальним правопорушенням майнову шкоду не заподіяно. Цивільний позов не заявлено. Згідно із ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України. Загальний розмір процесуальних витрат на залучення експертів в кримінальному провадженні, які відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого становить 2390 грн. 00 коп., та складається з: витрат на залучення експертів для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта Вінницького НДЕКЦ МВС №СЕ-19/102-23/17432-НЗПРАП від 06.10.2023). Необхідності застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили суд не вбачає. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2023 року у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, укладену між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області [PERSON] та підозрюваним [PERSON] , в присутності захисника - адвоката [PERSON] . [PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на [PERSON] наступні обов`язки: - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Початок перебігу іспитового строку [PERSON] рахувати з моменту проголошення вироку. Стягнути з [PERSON] на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень 00 копійок. Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року. Речовий доказ у кримінальному провадженні: речовину масою 4,9791 г. із вмістом у своєму складі психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, масою 2,4154 г. - знищити. Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. Суддя [PERSON]

Результат: plea_deal