Вид судочинства: criminal
Суддя: Базюк Ю. П.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 23.07.2022 близько 16:00 год. самовільно залишив військову частину [NUMBER] , що у [ADDRESS] та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 19:00 год. 01.09.2022, коли повернувся до військової частини [NUMBER] , що у [ADDRESS] . За час відсутності у військовій частині [NUMBER] сержант [PERSON] обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, проводив час на власний розсуд. Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого [PERSON] визнається винуватим, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України. Обвинувачений [PERSON] в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу за мобілізацією та перебував в розпорядженні командира військової частини [NUMBER] , що в [ADDRESS] . 23.07.2022 близько 16.00 без дозволу командира покинув територію військової частини, у зв`язку з проблемами з дівчиною. Добровільно повернувся до військової частини 01.09.2022 близько 19.00 год. При цьому підтвердив, що він був ознайомлений з наявністю кримінальної відповідальності за такі дії. За час відсутності у військовій частині до лікувальних закладів не звертався. У вчиненому щиро покаявся, заявив, що шкодує про скоєне. Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні : копіє військового квитка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , відповідно до якого останнього було призвано на військову службу 13.03.2022 [INFO] на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та останній проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] , маючи військове звання сержанта; службовою характеристикою військової частини [NUMBER] та медичною характеристикою, згідно яких сержант [PERSON] проходив службу у військовій частині та перебував в розпорядженні командира військової частини; даними листа командира військової частини [NUMBER] від 06.09.2022 №2307, відповідно до якого [PERSON] на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 23.07.2022 по день надання відповіді не перебував. За клопотанням прокурора та згоди учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд переконався, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає. Наслідки такого визнання, у вигляді позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, сторонам роз`яснено. Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану. Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому [PERSON] суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, негативно характеризувався за місцем проходження військової служби, не одружений, не працевлаштований, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого [PERSON] суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого [PERSON] судом не встановлено. З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає безальтернативний вид покарання - позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, суд вважає за можливе призначити даний вид покарання в його мінімальному розмірі. Крім цього, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, а також враховуючи позиції прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, поведінку обвинуваченого, який визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення [PERSON] без відбування покарання, звільнивши його з випробуванням із іспитовим строком. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Даних про речові докази, процесуальні витрати, заходи забезпечення цього кримінального провадження - в матеріалах справи відсутні. Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати [PERSON] періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого [PERSON] - не застосовувати. Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області . Головуючий - суддя [PERSON]

Результат: guilty