Вид судочинства: administrative
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся до суду з позовом до [INFO] (військова частина [NUMBER] ), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність [INFO] (військова частина [NUMBER] ) щодо не проведення з [PERSON] повного розрахунку при звільненні; - зобов`язати [INFO] (військова частина [NUMBER] ) нарахувати та виплатити [PERSON] середнє грошове забезпечення відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку 18.10.2024. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що остаточний розрахунок при звільненні був проведений з ним лише 18.10.2024, що є підставою для відповідальності відповідача, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 відповідачу встановлено 15-денний строк, з дня вручення її копії для подання відзиву разом з доказами. Вказану ухвалу суду було надіслано відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет 18.11.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.01.2025 відзив було повернуто відповідачу без розгляду. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] проходив військову службу у [INFO] . Наказом начальника [INFO] від 01.04.2024 № 427-ОС, звільнено з військової служби в запас наказом Голови Державної прикордонної служби України від 19.03.2024 № 460-ОС за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 01.04.2024. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні: 27 років 01 місяць 23 дні (а.с. 12). Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 по справі № 620/6572/24, (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119936823), яке набрало законної сили 24.09.2024, позов [PERSON] було задоволено повністю: визнано протиправними дії [INFO] (військова частина [NUMBER] ) щодо нарахування та виплати [PERSON] грошового забезпечення з 24.02.2022 по 20.05.2023, в тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), із застосуванням як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року; зобов`язано [INFO] (військова частина [NUMBER] ) здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] грошове забезпечення з 24.02.2022 по 20.05.2023, в тому числі щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача, на виконання зазначеного судового рішення, відповідачем 18.10.2024 було здійснено виплату перерахунку індексації грошового забезпечення в сумі 194963,26 грн. (а.с. 24). Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, стаття 116 КЗпП України викладена у новій редакції та передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. За встановленими обставинами, на дату звільнення позивача зі служби (01.04.2024) належна сума індексації грошового забезпечення не виплачена в повному обсязі, згідно виписки надходжень по картковому рахунку позивача, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 по справі № 620/6572/24, вказана виплата здійснена 18.10.2024 в сумі 194963,26 грн. Таким чином, період прострочення виплати індексації грошового забезпечення тривав з дати звільнення позивача зі служби з 01.04.2024 по 18.10.2024, тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбачені частиною другою статті 117 КЗпП України. Також, у постановах від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц та від 26.02.2020 по справі № 821/1083/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Як вбачається з правового висновку, Верховного Суду, зробленого у постанові від 15.08.2023 по справі № 640/25691/21: «…12. Поза тим треба застерегти, що правова позиція суду касаційної інстанції основується на нормативному регулюванні спірних правовідносин, зміна якого може вплинути на те, яким чином її застосовувати до правовідносин, які виникли після цієї зміни. Зазначене застереження у контексті цієї справи зумовлене тим, що з 19 липня 2022 року стаття 117 КЗпП України - текст якої написаний вище - діє у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ. Звертаємо увагу, що відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями. Суди попередніх інстанцій під час вирішення цього спору керувалися приписами статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2352-ІХ. Принаймні до такого висновку спонукає зміст їхніх судових рішень, надто суду апеляційної інстанції, який визначив суму, яка підлягає стягненню на користь позивача за 1743 днів (за період з 26 грудня 2017 року по 6 жовтня 2022 року), спираючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19. Але наведений у тій постанові підхід щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, був побудований з урахуванням, зокрема, того, що оплаті середнім заробітком підлягав весь час затримки по день фактичного розрахунку. Іншими словами, на той час стаття 117 КЗпП України діяла дещо в іншій редакції, яка не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні. Вже на дату звернення [PERSON] (23.10.2024) до суду з цим позовом стаття 117 КЗпП України діяла в редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ, і підлягала застосуванню…». Відтак, зважаючи на вказані норми та правові висновки Верховного Суду, суд погоджується, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не нарахувавши та невиплативши позивачу середній заробіток за час неповного розрахунку при звільненні, втім такий середній заробіток має бути обмежений шістьма місяцями. Подібний правовий висновок був викладений у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі № 620/1848/23. Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Враховуючи вищевикладене,

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до [INFO] (військова частина [NUMBER] ) ( [ADDRESS] , код ЄДРПОУ [NUMBER] ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю. Визнати протиправною бездіяльність [INFO] (військова частина [NUMBER] ) щодо не нарахування та невиплати [PERSON] середнього заробітку за час неповного розрахунку при звільненні, з дня звільнення 01.04.2024 по день фактичного розрахунку 18.10.2024. Зобов`язати [INFO] (військова частина [NUMBER] ) нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2024 по 18.10.2024, але не більш як за шість місяців.

Результат: granted