Вид судочинства: commercial
Суддя: Кухар Н.М.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Нафта", Спартаківська сільрада Ясинуватського району Донецької області, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Фізичної особи - підприємця [PERSON], [ADDRESS], 157000,00 грн. заборгованості за Договором поставки № 1004/2 від 10.04.2013р. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.12.2013р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/5063/13 та розгляд справи призначено на 23.12.2013р. о 12:00 год. Ухвалою господарського суду від 23.12.2013р. за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено на 09.01.2014р. об 11:30 год. 27.12.2013р. до канцелярії господарського суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти частини позовних вимог, посилаючись на те, що після порушення провадження у справі ним частково було погашено заборгованість в сумі 2000,00 грн. (платіжні доручення № 3243 від 17.12.2013р. на суму 1000,00 грн. та № 3246 від 19.12.2013р. на суму 1000,00 грн.). Залишок заборгованості в розмірі 155000,00 грн. відповідач визнає та просить з урахуванням домовленості сторін про відстрочення оплати за наданий товар, відстрочити виконання рішення на термін 3 місяці. Відзив відповідача разом з доданими до нього документами було долучено судом до матеріалів справи. У судовому засіданні, яке відбулося 09.01.2014р., представник позивача підтвердив факт сплати відповідачем частини заборгованості в сумі 2000,00 грн. та підтримав позовні вимоги у розмірі 155000,00 грн. Проти відстрочення виконання рішення суду представник позивача заперечував повністю. Представник відповідача визнав позовні вимоги в частині стягнення 155000,00 грн. заборгованості на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, та пояснив, що на даний час грошові кошти у підприємства відсутні, але є майно, з коштів, отриманих за продаж якого, буде погашена заборгованість. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. 10.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Нафта" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (відповідачем) було укладено Договір поставки № 1004/2, згідно п. 2.1. якого позивач (постачальник) зобов'язався протягом строку дії даного Договору передавати відповідачу (покупцю) у власність оптові партії товару, найменування якого зазначено у п. 2.2. Договору, а відповідач зобов'язався приймати товар та оплачувати його в порядку, визначеному даним Договором. Відповідно до п. 5.2. Договору поставки, відповідач повинен був оплачувати товар шляхом 100% попередньої оплати. Як вказує позивач, спочатку договірних відношень відповідач оплачував товар, відповідно до умов Договору, шляхом попередньої оплати, в подальшому між сторонами склалися довірчі відносини, тому інколи товар поставлявся відповідачу з відстроченням оплати. З матеріалів справи вбачається, що за період дії Договору відповідачу було поставлено товар позивачем на загальну суму 793082,20 грн. Проте, отриманий відповідачем товар був оплачений частково на суму 636082,20 грн., внаслідок чого станом на день подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем за Договором поставки № 1004/2 від 10.04.2013р. склала 157000,00 грн. 25.11.2013р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про сплату боргу. Після порушення провадження у справі відповідачем було частково погашено заборгованість в сумі 2000,00 грн. (платіжні доручення № 3243 від 17.12.2013р. на суму 1000,00 грн. та № 3246 від 19.12.2013р. на суму 1000,00 грн.), що підтверджується позивачем. Таким чином, залишок заборгованості відповідача перед позивачем станом на даний час становить 155000,00 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] ([ADDRESS]; п/р [NUMBER] в АТ "Астра Банк" м.Київ, МФО 380548; ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Нафта" (юридична адреса: 86082, Донецька область, Ясинуватський район, Спартаківська сільрада, 71 км, Дачний проїзд, 2; фактична адреса: 83050, м.Донецьк, вул.Артема, 96-б, офіс 81; п/р 260041747 в ДОД АО "Райффайзен Банк Аваль" м.Донецьк, МФО 335076; п/р 26004003027301 в АТ "Астра Банк" м.Донецьк, МФО 380548; код ЄДРПОУ: 25328121) - 155000,00 грн. заборгованості; 3140,00 грн. витрат з оплати судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. У задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення строком на три місяці відмовити. В частині стягнення 2000,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору. Повне рішення складено 11.01.2014 р. Суддя Кухар Н.М.

Результат: partial