Вид судочинства: commercial
Суддя: Красота Олександр Іванович
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02

Обставини справи:
31.12.2002 між Комунальним підприємством теплових мереж Криворіжтепломережа (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія Талісман" (споживач, відповідач) було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання № 3488, за умовами якого постачальник бере на себе зобов'язання відпускати споживачу енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання в потрібних йому розмірах, споживач зобов'язується оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки, передбачені цим договором. Згідно з пунктом 6.1 договору цей договір укладається з 01.12.2001р. по 31.12.2002р. і діє протягом року, у випадку ненадходження ні від однієї зі сторін заяви про розірвання договору не пізніше, ніж за один місяць до спливу строку договору, договір вважається пролонгованим на наступний рік. З документів, що наявні у матеріалах справи не вбачається, що дію договору припинено. Згідно до таблиці 2 (а.с.8), яка є невід'ємною частиною договору об'єктом тепло споживання є приміщення № 62 по вул. Юрія Смирнова, б. 37, м. Кривий Ріг. Облік споживання теплової енергії проводиться згідно приладу обліку, що передбачено п.2.1 договору. Тарифи на послуги теплопостачання передбачені за період з 01.12.2014р. по 28.02.2015р. тариф за 1 Гкал 1555,38 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКДРЕКП № 489 від 28.11.14р. для потреб інших споживачів); за період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р. тариф за 1 Гкал 2235,73 грн. з ПДВ) ( згідно постанови НКДРЕКП № 410 від 27.02.15 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р. тариф за 1 Гкал 1924,87 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКДРЕКП № 1088 від 31.03.15 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.05.2015р. по 31.10.2015р. тариф за 1 Гкал 1839,26 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКДРЕКП № 1438 від 30.04.15 р. для потреб інших споживачів), за період з 01.11.2015р. по 31.01.2016р. тариф за 1 Гкал 1771,62 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКДРЕКП № 2690 від 29.10.15 р. для потреб нших споживачів); за період з 01.02.2016р. по 05.05.2016 тариф за 1 Гкал 1703,53 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 54 від 28.01.16 р. для потреб інших споживачів. На будинок по вул. Ю.Смирнова, 37 встановлений прилад обліку теплової енергії. Проектне теплове навантаження по об'єкту - офіс по вул. Ю.Смирнова , 37/62 Qгод = 0,0075 Гкал/год. Позивачем було поставлено Відповідачу теплову енергію за період січень - квітень 2015 р., листопад 2015 р.- березень 2016 р., на суму 26 496,69 грн. Позивачем Відповідачу були виставлені рахунки за спожиту теплову енергію, а саме: - за січень 2015 р. № 3488 від 31.01.2015 на суму 2 566,38 грн., - за лютий 2015 р. № 3488 від 28.02.2015 на суму 2 955,22 грн., - за березень 2015 р. № 3488 від 31.03.2015 на суму 3 123,30 грн., - за квітень 2015 р. № 3488 від 30.04.2015 на суму 2 646,05 грн., - за листопад 2015 р. № 3488 від 30.11.2015 на суму 1 548,75 грн., - за грудень 2015 р. № 3488 від 31.12.2015 на суму 2 834,59 грн., - за січень 2016 р. № 3488 від 31.01.2016 на суму 3 366,08 грн., - за лютий 2016 р. № 3488 від 29.02.2016 на суму 2 292,24 грн., - за березень 2016 р. № 3488 від 31.03.2016 на суму 2 010,17 грн., - за жовтень 2016 р. № 3488 від 31.10.2016 на суму 87,23 грн. (а.с.14-23). Згідно п. 3.2 договору споживач сплачує за відпущену теплову енергію протягом 14-ти днів після отримання рахунку постачальника. Згідно додаткової угоди від 29.11.2005р., в термін до 15 числа поточного місяця споживач сплачує постачальнику відпущену теплову енергію по кінцевому рахунку за попередній місяць, та в термін до 20 числа авансує 75 % планового місячного споживання. Відповідачем частково оплачені вищезазначені рахунки (8 486,29 грн.), внаслідок чого у Відповідача з урахуванням перерахунків Позивача у січні та лютому 2016 року (-53,15грн.) утворилась заборгованість перед Позивачем за період з 16.12.2014 року по 29.02.2016 року у розмірі 17 957,25 грн. Відповідачем заборгованість за поставлену теплову енергію у розмірі 17 957,25 грн. не сплачено, що і є причиною виникнення спору. Приймаючи рішення господарський суд виходив з такого. Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України). Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 3.2 договору, строк оплати за поставлену теплову енергію є таким, що настав. Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло. З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за теплову енергію за період з 16.12.2014 р. по 29.02.2016 р. у сумі 17 957,25 грн. підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У звязку з тим, що Відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, Позивачем нараховано 3 % річних за період з 17.02.2015 р. по 25.11.2017 р. у сумі 1 188,04 грн. та інфляційні втрати за період з березень 2015 р. жовтень 2017 р. у сумі 5 578,38 грн. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок, судом встановлено, що вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3 % річних у сумі 1 188,04 грн. та інфляційних втрат у сумі 5 578,38 грн. є обґрунтованими, вірними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.. ст.. 76-79 ГПК України) Відповідно до ст.. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд залишає без задоволення клопотання Відповідача стосовно відстрочки терміну оплати заборгованості Відповідача Позивачу до дати реалізації приміщення офісу належного Відповідачу, так як Позивачем не надано суду будь-яких доказів стосовно обставин викладених у вказаному клопотанні. Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Резолютивна частина:
Позов задовольнити у повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія Талісман" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Юрія Смирнова, 37; ідентифікаційний код 30644142) на користь Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) - основний борг у розмірі 17 957,25 грн., 3% річних у розмірі 1 188,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 578,38 грн., судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., про що видати наказ. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Суддя О.І. Красота Повне рішення складено 16.01.2018р.

Результат: granted