Вид судочинства: administrative
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
На підставі наказу керівника Головного управління ДФС у Рівненській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Рівненській області) від 15.01.2019 №119 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб та самозайнятих осіб Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну перевірку фізичної особи - платника податків [PERSON] , за результатами якої складений Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.» від 07.02.2019 №256/17-00-33-04/ [NUMBER] (далі - Акт перевірки) (а.с. 7). На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 18.03.2019: №0003561304 про застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. за платежем «податок на доходи фізичних осіб» (далі - ППР №0003561304) (а.с. 18); №0003551304 про застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. (далі - ППР №0003551304) (а.с. 20); №0003541304 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» у загальному розмірі 10993,94 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням - 8795,15 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2198,79 грн. (далі - ППР №0003541304) (а.с. 22); №0003531304 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 145824,57 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням - 116659,65 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 29164,92 грн. (далі - ППР №0003531304) (а.с. 24). Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень - ППР №0003561304, №0003551304, №0003541304, №0003531304, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне. У Розділі III «Висновки» Акта перевірки зазначено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення: (1) підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), в результаті чого не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 116659,65 грн.; (2) пунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, абзацу «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено відсутність ведення обліку доходів та витрат за 2015 рік; (3) підпунктів 1.2 та 1.6 пункту 16-1 статті 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, в результаті чого платником не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір за 2015 рік в сумі 8795,15 грн.; (4) пункту 44.1 статті 44, пункту 44.3 статті 44 ПК України - незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів; (5) підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, в результаті чого податкова декларація про майновий стан і доходи до Костопільського відділення Рівненської ОДПІ не подана за 2015 рік. Вказані вище висновки базуються на тому, що відповідно до наявної податкової інформації платник податків [PERSON] протягом 2015 року отримував доходи, які згідно норм ПК України підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в поданій декларації про майновий стан і доходи. Так, згідно з відомостями з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів протягом 2015 року та інформації АТ «Укрсоцбанк» від 05.12.2018 №05.6-12/79-1288, платник податків [PERSON] фактично отримав дохід у вигляді додаткового блага (суми доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, ознака доходу «126») від АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 586343,23 грн., з яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. В Акті перевірки вказано, що в листі АТ «Укрсоцбанк» від 05.12.2018 №05.6-12/79-1288 вказано про задекларований дохід у формі 1-ДФ за 4 квартал 2015 року, отриманий [PERSON] у вигляді прощеної основної суми боргу (тіла кредиту) в сумі 586343,23 грн. та підтверджено інформацію про суму виплачених доходів у вигляді додаткового блага на користь [PERSON] з повідомленням платника шляхом підписання відповідного договору. Відповідно до підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). За правилами пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу. За правилами підпункту «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. У постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №821/707/17 (адміністративне провадження №К/9901/40853/18) міститься розділ «Позиція Верховного Суду», де зазначено: «11. Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. 12. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. 13. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. 14. Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. 15. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору. 16. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності». Отже, кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Натомість, позивач вказує, що жодного повідомлення про прощення боргу від банківської установ не отримував та не укладав жодної угоди (договору) про таке прощення. Так, зі змісту Акта перевірки вбачається, що позивачу нараховані суми податку з доходів фізичних осіб та військовий збір виключно на підставі листа АТ «Укрсоцбанк» від 05.12.2018 №05.6-12/79-1288. На виконання вимог ухвали суду від 26.08.2020, відповідач надав суду лист АТ «Укрсоцбанк» від 05.12.2018 №05.6-12/79-1288, на який посилається контролюючий орган в Акті перевірки (а.с. 46). В такому листі зазначено, що АТ «Укрсоцбанк» підтверджує, що вказаній у запиті особі банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) протягом 2015 року відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу «126» у вигляді «основної кредитної заборгованості» прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. В даному листі у формі таблиці наведені такі дані: ПІБ - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості - 586952,23 грн., сума доходу, що не підлягає оподаткуванню - 609,00 грн., сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в 1-ДФ - 586343,23 грн., період включення - 4 квартал 2015 року, повідомлення клієнта - шляхом підписання відповідного договору. АТ «Укрсоцбанк» у листі від 05.12.2018 №05.6-12/79-1288 також повідомив про неможливість надання підтверджуючих документів щодо анулювання боргу, оскільки така інформація є банківською таємницею. Рівненський окружний адміністративний суд, постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі від 26.08.2020, витребував у АТ «Укрсоцбанк» (вулиця Ковпака, 29, місто Київ, 03150): Угоду про прощення боргу та/або інші докази про вручення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повідомлення про прощення боргу у 4 кварталі 2015 року; зобов`язав АТ «Укрсоцбанк» подати витребувані докази до суду протягом десяти днів з дня отримання (вручення) копії даної ухвали. У встановлений судом строк АТ «Укрсоцбанк» витребувані докази до суду не подав. Ухвалою суду від 15.10.2020 повторно витребувано в ПАТ «Укрсоцбанк»: угоду про прощення боргу та/або інші докази, які свідчать про вручення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повідомлення про прощення боргу у ІV кварталі 2015 року. 07 грудня 2020 року до суду надійшов лист АТ «Альфа-Банк» від 17.11.2020 №25729/БТ-26-б/б, де зазначалося, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» за переданими активами, а також АТ «Альфа-Банк» набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. До даного листа додана копія Договору від 03.12.2015 про внесення змін №4 до Договору кредиту №733/021-СП4 від 14 травня 2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та громадянином [PERSON] , відповідно до якого заборгованість за Кредитом в сумі 25266,81 доларів США; заборгованість по процентам за користування Кредитом в сумі 16553,88 доларів США; сторони домовилися, що погашення Кредиту в сумі 17000,00 доларів США здійснюється Позичальником не пізніше 03 грудня 2015 року; у разі неналежного виконання Позичальником умов, залишкова заборгованість за Кредитом в сумі 24820,69 доларів США підлягає анулюванню (прощенню). У даному Договорі також вказано, що шляхом укладення цього Договору про внесення змін Позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених вище умовах та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з таких доходів і відобразити їх у річній податкові декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач категорично заперечує факт підписання будь-якого договору про прощення (анулювання) боргу за кредитом та вказує, що жодних договорів не укладав, про прощення боргу не повідомлявся жодним чином. Суд констатує, що надана АТ «Альфа-Банк» копія Договору від 03.12.2015 про внесення змін №4 до Договору кредиту №733/021-СП4 від 14 травня 2008 року не може бути належним та допустимим доказом у справі, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частимна перша статті 75 КАС України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 76 КАС України). За правилами частини першої статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до частини другої статті 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Так, наявна в матеріалах справи копія Договору від 03.12.2015 про внесення змін №4 до Договору кредиту №733/021-СП4 від 14 травня 2008 року не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, оскільки така копія не засвідчена у встановленому законом порядку. Зі змісту та форми такого Договору вбачається, що останній виготовлений з архіву електронного документообігу АТ «Укрсоцбанк»; не засвідчений у порядку, встановленому законом, щодо копій електронних документів; така копія Договору не є копією письмового доказу - оригіналу Договору (у паперовому вигляді). Тобто, факт належного повідомлення позивача про прощення боргу не встановлено та відповідачем не доведено. В свою чергу, відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на момент проведення перевірки та оформлення Акта перевірки), документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. Відповідно до статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка. Статтею 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи. Відповідно до пункту 85.2. статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту. Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі. За правилами пункту 85.4. статті 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Зі змісту наведених вище норм вбачається, що контролюючий орган під час проведення перевірки має право отримати від платника податків необхідну інформацію та документи згідно запиту, з метою встановлення дійсних обставин. Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що контролюючий орган звертався до позивача в межах проведення позапланової документальної невиїзної перевірки з проханням (запитом) надати відповідні документи та відомості, що стосуються питання наявності чи відсутності факту прощення (анулювання) боргу чи відповідні пояснення. При чому, в Акті перевірки контролюючий орган безпідставно вказує на неподання позивачем пояснень та документального підтвердження щодо предмета розгляду на письмовий запит контролюючого органу. Зі змісту Акта перевірки вбачається, що ревізором не перевірялися жодні первинні документи щодо прощення боргу, натомість в основу Акта перевірки лягли виключно відомості з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України та лист АТ «Укрсоцбанк» від 05.12.2018 №05.6-12/79-1288. Суд також зазначає, що контролюючий орган жодним чином не встановив під час проведення перевірки та прийнятті оскаржуваних ППР того факту, чи укладений з фізичною особою [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) договір стосувався чи не стосувався питання зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню. Таким чином, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 116659,65 грн. за ППР №0003531304 та про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» у розмірі 8795,15 грн. за ППР №0003541304. Вказаними ППР №0003531304 та ППР №0003541304 також до позивача застосовані штрафні санкції у порядку пункту 123.1 статті 123 ПК України. Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Зважаючи на попередній висновок суду про неправомірність визначення позивачу сум грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскаржувані ПП №0003531304 та ППР №0003541304 підлягають скасування в цілому: в частині основних зобов`язань та в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Щодо ППР №0003551304 про застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн., суд зазначає наступне. Акт перевірки (Розділ III Висновки) містить посилання щодо порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 44.3 статті 44 ПК України - незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та / або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом. Пункт 44.1 статті 44 ПК України: «Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу». Пункт 44.3. статті 44 ПК України: «Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву». В Акті перевірки міститься посилання також на норму пункту 85.2 статті 85 ПК України, яка визначає: «Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту. Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі. Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику». Опис такого порушення міститься в Акті перевірки (підпункт 2.6 Акта перевірки), де зазначено, що позивачу направлено повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки від 11.10.2018, яке отримане ним 29.10.2018; у даному повідомленні вказано, що для проведення перевірки позивачу необхідно надати документи, що стосуються отримання у 2015 році доходу у вигляді анулювання заборгованості за кредитом: книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального оподатковуваного доходу, та документи щодо неподання декларації про майновий стан за 2015 рік, сплати до бюджету податків і зборів з такого доходу, договору про прощення боргу. Однак, таких документів не надано. Відповідно до пункту 121.1. статті 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Суд зазначає, що у даному випадку контролюючий орган не мав правових підстав застосовувати до позивача штрафні санкції відповідно до пункту 121.1. статті 121 ПК України з посиланням на порушення норм пункту 85.2. статті 85 ПК України. Так, зі змісту Акта перевірки вбачається, що вимога про надання документів була викладена у повідомленні про проведення документальної позапланової перевірки від 11.10.2018, яке отримане платником податків 29.10.2018. Натомість, початок проведення перевірки мав місце 25.01.2019, про що зазначено в самому Акті перевірки. Тобто, така вимога щодо надання документів сформована до моменту початку проведення перевірки, що не відповідає припису пункту 85.2. статті 85 ПК України: «Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки». Таким чином, обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, у порядку пункту 85.2. статті 85 ПК України, виникає виключно після початку проведення перевірки. Таким чином, оскаржуване ППР №0003551304 є протиправним та підлягає скасуванню. Щодо ППР №0003561304 про застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. суд зазначає, що такі штрафні санкції застосовані на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 120.1 статті 120 ПК України. Так, відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. За правилами пункту 120.1. статті 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Зважаючи на попередній висновок суду про протиправність нарахування позивачу сум грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскаржуване ППР №0003561304 також підлягає скасуванню, оскільки у даному випадку позивач не мав обов`язку подавати відповідну податкову декларацію. За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень. За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1575,00 грн., сплачена відповідно до квитанції №13 від 21.08.2020, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, місто Рівне, вулиця Відінська, 12; код ЄДРПОУ 43142449) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 18 березня 2019 року №0003561304, №0003551304, №0003541304 та №0003531304. Стягнути на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) суму судового збору у розмірі 1575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ 43142449).

Результат: granted