Вид судочинства: criminal
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
25.03.2025, близько 17 год. 00 хв. неповнолітній [PERSON] разом зі своїм братом та друзями [PERSON] , [PERSON] перебував на території Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 6, Охтирської міської ради, Сумської області, що розташована за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Сумська, 44. У зазначений час повз стадіон, розташований на території школи за зазначеною адресою проходив неповнолітній обвинувачений [PERSON] , після чого при зустрічі з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] між вказаними особами виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У подальшому, 25.03.2025, близько 17 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), [PERSON] в ході словесної суперечки з [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення особі тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно наніс удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки [PERSON] , безпосередньо після чого, перебуваючи в положенні стоячи, повернутим обличчям до обличчя [PERSON] , скоротивши відстань з останнім, [PERSON] наніс удар кулаком своєї правої руки в ділянку лівої щоки [PERSON] , в результаті чого останній від нанесеного йому удару втратив рівновагу та впав на землю. Не зупиняючись на вчиненому [PERSON] , перебуваючи в положенні стоячи, наніс [PERSON] , який перебував в положенні лежачи на правому боці, декілька ударів своїми ногами взутими у взяття в область голови та спини а також наступив стопою своєї ноги взутою у взуття на долоню лівої руки [PERSON] та здійснив стопою своєї ноги, взутою у взуття, кругові оберти по долоні лівої руки [PERSON] . Внаслідок зазначених умисних протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого неповного перелому основи нігтьової фаланги II пальця лівої кисті; синців правого передпліччя, забійних саден лівої кисті. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 195 від 25 квітня 2025 року, тілесні ушкодження [PERSON] у вигляді закритого неповного перелому основи нігтьової фаланги II пальця лівої кисті по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості, так як спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) (відповідно до пунктів 2.2.1.в, 2.2.2. правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.95 p.). Синці правого передпліччя, забій садна лівої кисті по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я так як мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (відповідно до пунктів 2.3.2.6, 2.3.5. правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 p.). У судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України хоча фактично і визнав, однак заперечив факт заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження. Так, він пояснив, що того дня разом із товаришем [PERSON] пішли гуляти. Зайшли до подруги [PERSON] та разом із нею попрямували до магазину, де придбали слабоалкогольні напої. Після вжиття спиртного він перебував у стані сп`яніння, бо випив забагато спиртного, тому відстав від товаришів, які пішли гуляти вперед. Зустрівши брата [PERSON] з його телефону зателефонував останній і вони домовились зустрітись ідучи назустріч один одному. Дорогою в районі с/ш №6 на кинутій території зустрів потерпілого [PERSON] і разом із ним ще декількох хлопців. У нього було негативне ставлення до цієї компанії, бо ті неодноразово ображати його привселюдно, та відповісти на це він не міг. Однак, цього разу він покликав цих хлопців та пам`ятає, як наніс удар потерпілому в область обличчя. Інших обстави не пам`ятає через стан сп`яніння, однак стверджує, що руку потерпілому він не ламав. Факт перелому не був виявлений відразу, що дає підстави йому стверджувати про те, що це тілесне ушкодження потерпілий міг отримати за інших обставин. Останнє твердження у судовому засіданні підтримали батьки неповнолітнього обвинуваченого. Проте, вказану позицію неповнолітнього обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути кримінальної та матеріальної відповідальності за вчинене правопорушення. Дані покази спростовуються наступними доказами. Показами потерпілого [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що 25.03.2025 року близько 17 год. 30 хв. (точного часу не пам`ятає) разом зі своїми друзями [PERSON] і [PERSON] , з братом [PERSON] , з [PERSON] та з [PERSON] ішли додому, в бік магазину «Спорттовари», що розташований по вул. Перемоги, в м. Охтирка, Сумської області. Ідучи по території школи № 6 по вул. Сумській в м. Охтирка Сумської області, а саме проходячи повз стадіон, [PERSON] почув, що його кличе незнайомий чоловічий голос, який двічі повторив: «Потураєв, йди сюди». Почувши, що його кличуть, [PERSON] повернув голову та побачив раніше знайомого [PERSON] , який перебував на відстані близько 20-30 метрів, на той момент [PERSON] був сам. [PERSON] разом з особами, з якими він ішов, підійшли до [PERSON] , після чого останній сказав їм: «Це мій район, я вам зараз понабиваю обличчя». [PERSON] та [PERSON] сказали [PERSON] : «Зараз не 90-ті роки, тому немає такого, що чийсь район». У відповідь на це [PERSON] відразу підійшов до них та почав хапати за верхній одяг. У той час, як [PERSON] хапав [PERSON] та [PERSON] за верхній одяг, останні говорили: «Вибач, ми більше нічого казати не будемо», потім одразу відійшли від [PERSON] . Після цього [PERSON] підійшов до [PERSON] та сказав: «Зараз я покажу тобі 90-ті роки». У той час [PERSON] та [PERSON] перебували в положенні стоячи, повернуті обличчям один до одного. [PERSON] наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки, після чого підійшов ближче та правою рукою обхватив його за задню частину шиї, намагаючись перекинути через праве стегно, але зробити це не вдалося, після чого наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки. Від нанесеного удару [PERSON] втратив рівновагу та впав на землю, опинившись у положенні лежачи на правому боці. У цей час [PERSON] почав наносити [PERSON] удари ногами по голові, а саме по затилку, кількість нанесених ударів [PERSON] не пам`ятає, якою саме ногою його бив [PERSON] , згадати теж не може. Після цього [PERSON] почав наносити [PERSON] , який перебував у положенні лежачи на правому боці, удари ногами по спині. У цей час з`явився невідомий [PERSON] хлопець, друг [PERSON] . Зазначений хлопець з розбігу наніс [PERSON] удар ногою, а саме носаком, в ділянку обличчя, а саме - в ліве око. [PERSON] після таких дій перебував у положенні лежачи на правому боці, зігнутим в клубок, невідомий хлопець почав наносити йому удари по животу. Одночасно з цим [PERSON] продовжував наносити [PERSON] удари по спині. У цей час підбігла раніше незнайома [PERSON] дівчина та почала кричати хлопцям «треба тікати, бо зараз приїде поліція». Після цих слів дівчина намагалась відтягнути [PERSON] , але в неї нічого не вийшло, [PERSON] продовжував наносити удари. Дівчина знову почала кричати, що приїде поліція, після чого [PERSON] та невідомий хлопець припинили бити [PERSON] . В той момент [PERSON] поклав руку на землю долонею донизу, після чого [PERSON] або невідомий хлопець (хто саме, потерпілий не пам`ятає) наступив на ліву руку [PERSON] та почав по ній стрибати. Після цього [PERSON] разом з невідомими хлопцем та дівчиною пішли в невідомому напрямку. У той час, як [PERSON] наносили тілесні ушкодження, його друзі стояли в стороні близько 20 метрів від нього та викликали працівників поліції. Через 5 хвилин після описаної події приїхали працівники поліції та батьки [PERSON] та [PERSON] . Їхній батько [PERSON] затримав [PERSON] , щоб він нікуди не втік, а [PERSON] поїхав до лікарні, де йому надали медичну допомогу та госпіталізували до дитячого відділення. На руці у нього залишився слід протектору взуття. Судом також були досліджені у судовому засіданні покази неповнолітнього потерпілого аналогічного змісту, який був допитаний 21.04.2025 в порядку статті 225 КПК України слідчим-суддею під час досудового розслідування у режимі відеоконференції між Охтирським міськрайонним судом Сумської області та Відділенням захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус) Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. Протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього потерпілого [PERSON] із застосуванням технічних засобів фіксації від 04.04.2025, місцем проведення якого є лугова місцевість неподалік ЗОШ № 6, розташованої за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Сумська, 52, відповідно до якого потерпілий [PERSON] провів учасників слідчого експерименту на місце, де йому було нанесено тілесні ушкодження, розповів та за допомогою статиста продемонстрував обставини вчиненого відносно нього [PERSON] кримінального правопорушення, що відповідає наданим ним у судовому засіданні показам. Висновком судово-медичної експертизи № 196 від 01.05.2025, відповідно до якого судово-медичною експертизою [PERSON] встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у [PERSON] , може відповідати частково механізму, показаного ним під час проведення слідчого експерименту, а саме: закритий неповний перелом основи нігтьової фаланги ІІ пальця лівої кисті, забій садна лівої кисті могли утворитися при надавлюванні взутою ногою на ліву руку. Механізм отримання тілесних ушкоджень у вигляді синців правого передпліччя не продемонстрований. Показами допитаної в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що 25.03.2025 близько 16 год. 00 хв. її сини [PERSON] та [PERSON] пішли гуляти разом зі своїми друзями до ЗОШ № 6, яка знаходиться в м. Охтирка Сумської області. Близько 17 год. 00 хв. [PERSON] зателефонувала своєму сину [PERSON] та запитала, де вони знаходяться. Під час розмови [PERSON] повідомив, що вже йдуть додому. Близько 18 год. 00 хв. [PERSON] перебувала біля магазину «Обжорка» по вул. Перемоги в м. Охтирка Сумської області. У цей час їй зателефонувала [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , та повідомила, що її сина [PERSON] дуже сильно побили на стадіоні, який розташований біля ЗОШ № 6. Почувши про це, [PERSON] одразу поїхала на місце події, де побачила свого сина, який був побитий та дуже наляканий. Під час розмови [PERSON] повідомив їй про обставини події, яка трапилась з [PERSON] , після чого [PERSON] підійшла до [PERSON] та запитала в нього: «Що ти зробив?», на що останній почав реагувати агресивно, нецензурно висловлюватися в її бік та погрожувати розправою. [PERSON] зрозуміла, що [PERSON] знаходиться в неадекватному стані. Після цього [PERSON] прийняла рішення везти сина в лікарню, де він розповів їй про обставини ситуації, яка трапилася. Показами допитаного 21.04.2025 в якості свідка малолітнього [PERSON] в порядку статті 225 КПК України слідчим-суддею під час досудового розслідування у режимі відеоконференції між Охтирським міськрайонним судом Сумської області та Відділенням захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус) Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області,який пояснив, що близько 17 год. 30 хв. разом зі своїми друзями [PERSON] і [PERSON] , з братом [PERSON] , з [PERSON] та з [PERSON] гуляли поруч зі школою № 6 в м. Охтирка, а саме сиділи поруч біля закинутої будівлі. Згодом вони вирішили піти додому. У той час, коли вони йшли по луговій місцевості, їх покликав [PERSON] , крикнувши: « [PERSON] , [PERSON] , йди сюди!». [PERSON] разом з особами, з якими він ішов, підійшли до [PERSON] , після чого останній сказав їм: «Це мій район, що ви тут робите», та повідомив, що у випадку якщо хлопці не підуть з його району, він понабиває їм обличчя. У відповідь [PERSON] та [PERSON] сказали [PERSON] , що зараз не 90-ті роки, усі живуть у вільній країни, а питань про те, кому належить район, уже немає. [PERSON] , почувши це, намагався вдарити [PERSON] , але промахнувся. Після цього одразу переключився на [PERSON] та наніс йому удар кулаком в ділянку обличчя. Намагаючись нанести наступний удар, [PERSON] промахнувся та впав на землю, а піднявшись, почав наносити [PERSON] удари кулаками обох рук. Від отриманих ударів [PERSON] упав на землю, [PERSON] почав наносити [PERSON] , який перебував у положенні лежачи, удари ногами по спині та по голові. У цей час невідомий хлопець, який підійшов до них згодом, почав наносити потерпілому [PERSON] удари в ділянку живота та ніг. Протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка [PERSON] із застосуванням технічних засобів фіксації від 04.04.2025, місцем проведення якого є лугова місцевість неподалік ЗОШ № 6, розташованої за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Сумська, 52, відповідно до якого свідок [PERSON] провів учасників слідчого експерименту на місце, де його брату [PERSON] було нанесено тілесні ушкодження, розповів та за допомогою статиста продемонстрував обставини вчиненого відносно [PERSON] . [PERSON] кримінального правопорушення, що відповідає наданим раніше показам. Аналізуючи покази малолітнього свідка як під час допиту, так і його пояснення під час проведеного слідчого експерименту суд враховує, що останній в цілому описуючи обставин події через свій вік та перенесені емоції через подію очевидцем якої він став, не зміг повністю та об`єктивно сприйняти всі обставини, зокрема стосовно обставин заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження. Зазначене підтверджується зокрема висновком судово-медичної експертизи № 197 від 01.05.2025, відповідно до якого судово-медичною експертизою встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у [PERSON] , не може відповідати механізму, показаному свідком [PERSON] під час проведення слідчого експерименту, так як тілесних ушкоджень в ділянці голови, живота та спини не виявлено. Механізм спричинення тілесних ушкоджень в ділянці правого передпліччя та лівої кисті свідком не продемонстрований. Показами допитаного 11.04.2025р. в якості свідка [PERSON] в порядку статті 225 КПК України слідчим-суддею під час досудового розслідування у режимі відеоконференції між Охтирським міськрайонним судом Сумської області та Відділенням захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус) Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, який пояснив, що близько 17 год. 30 хв. разом зі своїми друзями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] гуляли поруч зі школою № 6 в м. Охтирка, а саме сиділи поруч біля закинутої будівлі. Згодом вони вирішили піти додому. У той час, коли вони йшли по луговій місцевості, їх покликав [PERSON] , крикнувши: « [PERSON] , [PERSON] , йди сюди!». [PERSON] разом з особами, з якими він ішов, підійшли до [PERSON] , після чого останній сказав їм: «Це мій район, що ви тут робите», та повідомив, що у випадку якщо хлопці не підуть з його району, він понабиває їм обличчя. Почувши це, [PERSON] почав огризатися, після чого [PERSON] сказав хлопцям: «Я зараз вам покажу, що таке 90-ті роки». Хлопці, почувши такі слова, вирішили відразу відійти від [PERSON] . Після цього [PERSON] підбіг до [PERSON] та намагався перекинути його через себе. Після того, як йому не вдалося це зробити, наніс [PERSON] удари по обличчю. Після отриманих ударів [PERSON] упав на землю, а інші хлопці, які гуляли разом з ним, злякалися і почали тікати. Коли [PERSON] обернувся, то побачив, що [PERSON] , перебуваючи у положенні стоячи, наносить удари ногами [PERSON] , який лежить на землі. Крім того, звідкись з`явився невідомий хлопець, який теж бив [PERSON] ногами. Після цього підбігла подруга [PERSON] та невідомого хлопця та почала відтягувати їх від [PERSON] . Нападники були нетверезі. Після побиття бачив на руці потерпілого відбиток взуття. Протоколом проведення слідчого експерименту за участю малолітнього свідка [PERSON] із застосуванням технічних засобів фіксації від 04.04.2025, місцем проведення якого є лугова місцевість неподалік ЗОШ № 6, розташованої за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Сумська, 52, відповідно до якого свідок [PERSON] провів учасників слідчого експерименту на місце, де [PERSON] було нанесено тілесні ушкодження, розповів та за допомогою статиста продемонстрував обставини вчиненого відносно [PERSON] . [PERSON] кримінального правопорушення, що відповідає наданим раніше показам. Проте, під час слідчого експерименту неповнолітній [PERSON] додатково пояснив, що потерпілий [PERSON] в той час коли його били тримав руку поруч біля свого живота, а саме, на землі, яка лежала долонею до низу, та [PERSON] наступив на неї ногою, яка була взута у кросівок, та почав крутити. (а.с. 166 т. 1) Сторона захисту покази свідка в останній частині просила оцінити критично, оскільки свідок під час допиту про це не зазначав, і з огляду на вік та особливості психічного розвитку міг надумати вказані обставини. Проте суд не погоджується із даною позицією сторони захисту, оскільки малолітній свідок саме перебуваючи на місці зміг більш повно та детально пригадати, розповісти та продемонструвати про обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, у т.ч. і середньої тяжкості тілесного ушкодження. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що вказані покази не є єдиним і основним доказом заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження неповнолітньому потерпілому, саме неповнолітнім обвинуваченим, а не іншою особою, або за інших обставин. Про ці докази буде зазначено нижче. Висновком судово-медичної експертизи № 198 від 01.05.2025, відповідно до якого судово-медичною експертизою встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у [PERSON] , може відповідати частково механізму, показаному свідком [PERSON] під час проведення слідчого експерименту, а саме: закритий неповний перелом основи нігтьової фаланги ІІ пальця лівої кисті міг утворитися при надавлюванні взутою ногою на ліву руку. Механізм спричинення тілесних ушкоджень в ділянці правого передпліччя не продемонстрований. Вказаним висновком, серед іншого, також підтверджується об`єктивність пояснень свідка про обставини заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження саме обвинуваченим. Показами допитаного 11.04.2025 в якості свідка [PERSON] в порядку статті 225 КПК України слідчим-суддею під час досудового розслідування у режимі відеоконференції між Охтирським міськрайонним судом Сумської області та Відділенням захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус) Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, який пояснив, що близько 17 год. 30 хв. разом зі своїми друзями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] гуляли поруч зі школою № 6 в м. Охтирка, а саме сиділи поруч біля закинутої будівлі. Згодом вони вирішили піти до стадіону. У той час, коли вони йшли по луговій місцевості, їх покликав [PERSON] , крикнувши: «Потураєв, йди сюди!». [PERSON] перебував на відстані приблизно 20 метрів від хлопців. [PERSON] разом з особами, з якими він ішов, підійшли до [PERSON] , після чого останній сказав їм: «Що ви робите на моєму районі?» Хлопці відповіли [PERSON] , що зараз не 90-ті роки та немає такого поняття як чийсь район, після чого останній сказав хлопцям: «Я зараз вам покажу, що таке 90-ті роки». Хлопці, почувши такі слова, вирішили відразу відійти від [PERSON] . Після цього [PERSON] підійшов до [PERSON] та хотів нанести йому удар кулаком, а потім перекинути [PERSON] через себе. Після невдалої спроби зробити це [PERSON] наніс удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки [PERSON] . Після отриманого ударів [PERSON] упав на землю, а [PERSON] , перебуваючи у положенні стоячи, наносив удари ногами [PERSON] , який лежав на землі. Крім того, звідкись з`явився невідомий хлопець, який теж бив [PERSON] ногами. Після цього підбігла подруга [PERSON] та невідомого хлопця та почала відтягувати їх від [PERSON] . Після цього хлопці пішли в невідомому напрямку. Протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка [PERSON] із застосуванням технічних засобів фіксації від 04.04.2025, місцем проведення якого є лугова місцевість неподалік ЗОШ № 6, розташованої за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Сумська, 52, відповідно до якого свідок [PERSON] провів учасників слідчого експерименту на місце, де [PERSON] було нанесено тілесні ушкодження, розповів та за допомогою статиста продемонстрував обставини вчиненого відносно [PERSON] . [PERSON] кримінального правопорушення, що відповідає наданим раніше показам. Також свідок зазначав про те, що хтось із нападників наступив на руку потерпілому, про те хто це був, він не бачив. Аналізуючи покази малолітнього свідка як під час допиту, так і його пояснення під час проведеного слідчого експерименту суд враховує, що останній в цілому описуючи обставин події через свій вік та перенесені емоції через подію очевидцем якої він став, не зміг повністю та об`єктивно сприйняти всі обставини, зокрема стосовно обставин заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження. Зазначене підтверджується зокрема висновком судово-медичної експертизи № 199 від 01.05.2025, відповідно до якого судово-медичною експертизою встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у [PERSON] , не може відповідати механізму, показаному свідком [PERSON] під час проведення слідчого експерименту, так як тілесних ушкоджень в ділянці голови, живота та спини не виявлено. Механізм спричинення тілесних ушкоджень в ділянці правого передпліччя та лівої кисті свідком не продемонстрований. Показами допитаного як свідка неповнолітнього [PERSON] , який пояснив, що того дня він гуляв разом із обвинуваченим [PERSON] та дівчиною на ім`я [PERSON] , вживали слабоалкогольні напої. Потім вони із [PERSON] розійшлись. Він з із [PERSON] пішли гуляти в район с/ш №6 до покинутої споруди. Через деякий час йому із невідомого номера зателефонував [PERSON] та спитав де той є. Він відповів і тоді [PERSON] сказав щоб ішли йому назустріч. Тільки-но вийшли з покинутого будинку, як побачили бійку та крики. Бійка відбувалась біля території покинутого стадіону. Це була не бійка, а побиття [PERSON] не знайомого йому хлопця. Коли він вперше побачив подію потерпілий лежав на землі на боку а [PERSON] стоячи над ним наносив удари ногами та руками по обличчю та тілу. Поруч перебували ще 3 чи 4 хлопці, але у бійку вони не втручались, тільки кричали на нападника щоб припинив побиття. Він підбіг та намагався відтягнути [PERSON] від потерпілого. Спочатку у нього вийшло, але відразу [PERSON] вирвався та знову почав наносити удари потерпілому. Повністю заперечив свою співучасть у побитті потерпілого та, зокрема, у тому, що наступав йому на руку ногою. Пояснив, що після цього він із [PERSON] пішов гуляти далі, але згодом їй зателефонував батько та наказав повернутись на місце події, що вона й зробила. Через деякий час зателефонували і йому після чого він також повернувся на місце. На місці вже перебувала поліція та проводилося з`ясування обставин події. Показами допитаної в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що того дня у післяобідній час пішла гуляти зі своїми знайомими [PERSON] та [PERSON] магазині неподалік придбали слабоалкогольні напої та хлопці вживали їх. [PERSON] через стан сп`яніння відстав від них, а вони з [PERSON] до закинутого будинку біля ЗОШ № 6. Пробули на місці близько 20 хв. Потім з телефону брата зателефонував [PERSON] та запропонував зустрітися біля закинутого будинку. Коли вона разом з [PERSON] вийшли з закинутого будинку, вони побачили групу хлопців, які стояли разом із [PERSON] . Вона побачила, що [PERSON] , перебуваючи в положенні стоячи навпроти невідомого їй хлопця, наніс вказаному хлопцеві удар рукою по обличчю. [PERSON] та [PERSON] прийняли рішення бігти та розтягувати їх, але їм не вдалося це зробити, після чого вони вирішили відійти. Через 10 хвилин [PERSON] зателефонував її батько [PERSON] та сказав, щоб вони поверталися назад до закинутого будинку. Допитаний як свідок [PERSON] , пояснив. що він є батьком [PERSON] , покази якої зазначені вище. Саме у той час він проходив повз та бачив бійку. Потерпілий лежав на землі, а обвинувачений [PERSON] стояв поруч. Поруч стояли діти. Він спитав що трапилось, після чого потерпілий піднявся з землі. Згодом на місце прибула поліція та батьки дітей. В ході розмови обвинувачений [PERSON] повідомляв, що його ці діти раніше ображали. Також вина обвинуваченого доводиться наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими документами: Висновком судово-медичної експертизи № 195 від 25.04.2025, відповідно до якого судово-медичною експертизою [PERSON] встановлено, що згідно з наданою медичною карткою стаціонарного хворого № 3417 КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ», виявлено такі тілесні ушкодження: ЗЧМТ: струс головного мозку. Закритий неповний перелом основи нігтьової фаланги ІІ пальця лівої кисті. Забій потиличної ділянки голови. Забій лівої половини живота. Забій правого передпліччя. Синці правого передпліччя. Забій садна лівої кисті. Забій м`яких тканин правої половини обличчя та правого вуха. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження, не встановлено. Закритий неповний перелом основи нігтьової фаланги ІІ пальця лівої кисті по тривалості розладу здоров`я кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, так як спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) (відповідно до пунктів 2.2.1. в), 2.2.2. правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р.) Синці правого передпліччя, забій садна лівої кисті по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, так як мають скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів (відповідно до пунктів 2.3.2.б, 2.3.5. правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р.) Діагноз: ЗЧМТ: струс головного мозку. Забій потиличної ділянки голови. Забій лівої половини живота. Забій м`яких тканин правої половини обличчя та правого вуха встановлений на основі суб`єктивних факторів, не підтверджується об`єктивними відомостями і згідно з пунктом 4.6 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень при оцінці ступеня тяжкості не враховується. Протоколом огляду місця події від 26.03.2025, який проводився за адресою: [ADDRESS] , під час якого [PERSON] у присутності [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] є його пасинком, добровільно видав працівникам поліції належні йому кросівки чорного кольору спортивного типу з написом «BONA», які постановою дізнавача СД Охтирського РВП ГУНП в Сумській області було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12025205480000059 від 26.03.2025. Згідно висновку експерта № СЕ-19/119-25/7956-ТР від 16.05.2025, запитання: «Чи придатний слід взуття залишений на лівій руці у потерпілого [PERSON] для ідентифікації?», не вирішувалося у зв`язку з тим, що слід, зображений на обох наданих фотознімках, зафіксований з порушенням вимог судової фотографії (правил масштабної фотозйомки), а саме відсутня масштабна лінійка з вимірювальною шкалою. Запитання: «Чи залишений слід взуття на лівій руці у потерпілого [PERSON] взуттям [PERSON] , саме кросівками чорного кольору спортивного типу, на яких мається напис «BOWA», які вилучені в ході огляду місця події 26.03.2025 року?», не вирішувалося у зв`язку з тим, що слід, зображений на обох наданих фотознімках, зафіксований з порушенням вимог судової фотографії (правил масштабної фотозйомки), а саме відсутня масштабна лінійка з вимірювальною шкалою. Проте відтиск сліду підошви взуття зафіксований матір`ю потерпілого на фото має візуальну схожість за рельєфом і конфігурацією з протектором підошви кросівка виданого неповнолітнім обвинуваченим [PERSON] . Останнє, в сукупності з іншими доказами, свідчить про те, що саме обвинувачений став на руку потерпілого та заподіяв йому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Таким чином, вина обвинуваченого [PERSON] знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. При призначенні покарання обвинуваченому [PERSON] суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який на обліку у психдиспансері та у наркологічному диспансері не перебуває, фізично здорові, має задовільні умови проживання. До пом`якшуючих покарання обвинувачених обставин суд відносить вчинення злочину неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» закріплено, звернути увагу судів на те, що вони при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Пунктом 16 вказаної Постанови визначено, що позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене, особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилось 18 років. Це покарання має застосовуватись до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Під час судового розгляду проаналізовано поведінку після вчинення кримінального правопорушення та наслідки суспільно - небезпечного діяння. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, особу обвинуваченого, в тому числі умови його життя, рівень його розвитку, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення до вчиненого, те, що до кримінальної відповідальності обвинувачений раніше не притягався, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням норм ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язку, відповідно до ст. 76 КК України. Суд вважає, що призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Представником неповнолітнього потерпілого [PERSON] - [PERSON] був заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченого [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. Поданий цивільний позов про стягнення моральної шкоди обґрунтовується душевними стражданнями, яких потерпілий зазнав у зв`язку зі скоєнням обвинуваченими кримінального правопорушення. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 195 від 25.04.2025 тілесні ушкодження [PERSON] у вигляді закритого неповного перелому основи нігтьової фаланги ІІ пальця лівої кисті по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості, так як спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день). Заподіяна [PERSON] майнова та немайнова шкода обвинуваченим до цього часу не відшкодована, будь-яких дій, спрямованих на усунення негативних наслідків скоєного злочину обвинуваченим не вчинено. Протиправними діями обвинуваченого був порушений звичайний уклад життя потерпілого. [PERSON] через отримані тілесні ушкодження був госпіталізований до КП «Охтирська ЦРЛ», де проходив стаціонарне лікування протягом тривалого часу, в цей час був змінений звичайний уклад та спосіб його життя. Частина літніх канікул була витрачена на лікування, неможливість спілкування з друзями. Отримана травма не дає можливості позивачу грати в активні ігри та займатися спортом. Позивач проводить реабілітацію та відновлювальні процедури. Заподіяна моральна шкода також виражається у щоденних думках та спогадах про психотравмуючу подію, страху можливого повторення події, негативних переживаннях та спогадах, відчутті настороги та тривоги. Позивач постійно відчуває емоційні реакції при згадуванні про вказану надзвичайну подію, має порушення сну, відчуває емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниження власної гідності. Відсутність з боку відповідача будь-яких дій спрямованих на відшкодування шкоди створює для позивача відчуття несправедливості та безкарності. 21.08.2025 від представника неповнолітнього потерпілого [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про залучення співвідповідачів за цивільним позовом: [PERSON] та [PERSON] . За приписами ст. 128 КПК України особа, якій злочином завдано майнової та/або немайнової (моральної) шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). За приписами ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В п.п. 8, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Виходячи з обставин справи, принципів розумності та справедливості, беручи до уваги те, що обвинуваченим протягом тривалого часу не відшкодовувалась завдана шкода, враховуючи перенесені потерпілим моральні та фізичні страждання внаслідок вчинених відносно нього кримінально караних протиправних дій, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Відповідно до ч. 3 ст. 1179 ЦК України обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, з неповнолітнього обвинуваченого [PERSON] на користь неповнолітнього потерпілого [PERSON] у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10000,00 грн., а при відсутності у нього майна чи заробітку, стягнути вищенаведену суму коштів ізйого батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . На відшкодуванні витрат на правничу допомогу потерпіла сторона не наполягала. Долю речових доказів та питання про судові витрати вирішити відповідно до закону. Згідно ст. 124 КПК України стягнути з на користь держави витрати за проведення експертиз. Арешт на майно, що було накладено згідно ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області, після вступу вироку у законну силу, слід скасувати. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Неповнолітнього [PERSON] , [INFO] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України неповнолітнього [PERSON] звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на неповнолітнього [PERSON] обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, навчання. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на неповнолітнього [PERSON] обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути із неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на користь неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а при відсутності у нього майна чи заробітку, стягнути вищенаведену суму коштів із[PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . В задоволенні іншої частини позову відмовити. Стягнути із неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на користь держави витрати за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 3565 гривень 60 копійок, а при відсутності у нього майна чи заробітку, стягнути вищенаведену суму коштів із його батьків у частковому порядку по 1782 гривні 80 копійок. Речовий доказ - кросівки чорного кольору спортивного типу, на яких мається напис «BOWA», що згідно квитанції № 002203 від 26.03.2025 року передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Охтирського ВП ГУНП в Сумській області - після вступу вироку в законну силу повернути неповнолітньому [PERSON] . Арешт накладений на вилучені кросівки ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2025 - після вступу вироку у законну силу скасувати. Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку. Суддя Охтирського міськрайонного суду [PERSON]

Результат: guilty