Вид судочинства: criminal
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
19 травня 2025 року приблизно о 09.28 годині, [PERSON] , діючи за попередньою змовою із [PERSON] , який діяв також повторно, в умовах воєнного стану, з корисливим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, прибули до місця проживання потерпілого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та пройшли на територію домоволодіння через незачинену хвіртку. Увійшовши до будинку, реалізуючи умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого, [PERSON] , діючи за попередньою змовою із [PERSON] , відкрито заволоділи майном [PERSON] , а саме мобільним телефоном Xiaomi Mi MDG2 4/32 Гб в корпусі синього кольору вартістю 833 гривні, в якому була сім-карта оператора мобільного зв`язку Київстар з номер [NUMBER] , мобільним телефоном Xiaomi Redmi A6 2/16 в корпусі чорного кольору вартістю 933 гривень, в якому була сім-карта оператора мобільного зв`язку Київстар з номер [NUMBER] , грошовими коштами в сумі 1000 гривень, ножем Hibben knives custom design GH2029SS 440 stainless China вартістю 747,6 гривень, ножем Grand Way 8068 EWP 440C steel вартістю 556,66 гривень, ноутбуком Lenovo ThinkPad L570 вартістю 7400 гривень, загальною вартістю 11470,26 гривень, після чого покинули територію домоволодіння, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. В судовому засіданні обвинувачені вину у скоєнні злочину не визнали. Щодо обставин подій [PERSON] пояснив, що родичі потерпілого [PERSON] займались продажем алкоголю, до будинку [ADDRESS] він приходив раніше, щоб придбати горілку, хвіртка до будинку не зачинялась. Згодом продажем алкоголю зайнявся [PERSON] 19.05.2025 року зранку близько 07.00 години [PERSON] прийшов до будинку [ADDRESS] , щоб придбати пляшку горілки. Пройшовши через хвіртку та потрапивши до будинку, який не був зачинений, він побачив потерпілого та пояснив, що хоче придбати пляшку горілки, яка коштувала 50 гривень. У них виник конфлікт, оскільки потерпілий вказав, що він [PERSON] не знає та вдарив обвинуваченого кулаком в обличчя. У відповідь [PERSON] також вдарив потерпілого кулаком в область щелепи, від чого той впав та втратив свідомість. [PERSON] зайшов до іншої кімнати, в якій були відкриті банки напою Рево, а також був самогон. В цей момент потерпілий прийшов до тями, вибачився перед [PERSON] та сказав, що 100 мл горілки той може випити безкоштовно, а також [PERSON] купив 0,5 л самогону. Для розрахунку [PERSON] дав [PERSON] 500 гривень, на що [PERSON] вказав, що зараз не має решти та запропонував приїхати пізніше. Далі [PERSON] зустрівся із [PERSON] , якому розповів про вищевказані обставини, на що [PERSON] запропонував поїхати та забрати решту. Коли вони зайшли до будівлі, де був потерпілий, то [PERSON] спитав, де його гроші, однак, потерпілий відмовився віддавати решту. [PERSON] з будинку вийшов, а [PERSON] лишався, а коли вийшов, то передав [PERSON] сумку та ноутбук. Зазначені сумку та ноутбук [PERSON] віддав сусіду [PERSON] . Коли вони сіли в машину таксі, то [PERSON] вказав, що у нього ще два телефони, які запропонував здати до ломбарду. При цьому телефони вони поділили, [PERSON] забрав собі цілий, а [PERSON] з розбитим екраном. Також [PERSON] в машині [PERSON] передав три ножа, які той взяв, щоб оглянути. Телефон потерпілого [PERSON] взяв, щоб спонукати потерпілого повернути борг у 450 гривень. При цьому ударів потерпілому в той момент ніхто не наносив, [PERSON] вдарив потерпілого лише раз зранку того дня. Обвинувачений [PERSON] вказав, що з [PERSON] він давно знайомий, товаришують, але на момент подій давно не бачились. 19.05.2025 року вранці він зустрів [PERSON] на ринку, де вони спілкувались, а потім вирішили поїхати до [PERSON] . Дорогою вони заїхали до потерпілого, увійшли через хвіртку до подвір`я, після чого підійшли до тимчасової будівлі. [PERSON] постукав, потерпілий відкрив та спитав: «Ти знову приїхав?». Після цього [PERSON] та [PERSON] увійшли в приміщення, де у [PERSON] та [PERSON] почався конфлікт щодо грошей. Вони не бились, але [PERSON] їх відштовхнув один від одного. [PERSON] питав у [PERSON] , де його борг, на шо потерпілий сказав, що там на столі лежить. [PERSON] пішов до кімнати, а після цього обвинувачені вийшли з будинку, при цьому [PERSON] узяв ноутбук. Потім вибіг потерпілий, який кричав: «Допоможіть, грабують!». Коли вони вийшли на вулицю, то там були потерпілий та ще один чоловік, який запитав, що то за речі, на що [PERSON] віддав чоловіку ноутбук. Далі вони на таксі поїхали, під час поїздки [PERSON] передав [PERSON] один з телефонів, а також пояснив, що вранці був у потерпілого, дав йому 500 гривень та випив 50 мл горілки, а решту потерпілий не повернув. Приблизно за 5 хвилин автомобіль зупинився та до них під`їхали поліцейські. [PERSON] вказував, що будь-яких домовленостей із [PERSON] щодо викрадення речей потерпілого чи нападу на нього у них не було. Потерпілий [PERSON] в судові засідання не з`являвся, не зважаючи на численні виклики, за наявними у матеріалах справи документами з червня 2025 року самовільно залишив військову службу та переховується, місце його перебування невідоме, що підтвердив прокурор в судовому засіданні. Прокурор на допиті потерпілого не наполягав, враховуючи відсутність можливості встановити його місце перебування. Судом за клопотанням сторін кримінального провадження допитані свідки досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення. Свідок [PERSON] пояснив, що працює заступником командира УПП в Запорізькій області. Під час несення служби отримали повідомлення про грабіж на вул. Волоколамській (вул. Івана Виговського). Коли прибули на місце події в ході спілкування з`ясували, що один з нападників це [PERSON] , після чого поїхали за місцем проживання обвинуваченого. Коли побачили [PERSON] та [PERSON] , то спитали, де телефони потерпілого, нащо [PERSON] та [PERSON] кожен добровільно виклали по одному телефону, а у [PERSON] в ході поверхневого огляду також були знайдені ножі. Свідок [PERSON] повідомив, що працює інспектором УПП в Запорізькій області, [PERSON] особисто знає, оскільки раніше оформлював щодо нього адміністративні матеріали. 19.05.2025 року о 09.32 годині вони отримали виклик з приводу грабежу, приїхали на [ADDRESS] . В ході розмови із заявницею у свідка виникло припущення, що одним з підозрюваних є [PERSON] , після чого він показав заявниці фотографію [PERSON] та свідок його впізнала. Коли вони знайшли [PERSON] та [PERSON] , то у них були вилучені телефони, по одному у кожного. Також у [PERSON] при собі було три ножа. Свідок [PERSON] показав, що працював у службі таксі. Того дня отримав замовлення з перевезення пасажирів з Шевченківського району міста. В автомобіль сіли обвинувачені, які вказали, що дорогою потрібно заїхати ще в одне місце. Коли вони під`їхали до приватного будинку, то обвинувачені вийшли та зайшли до подвір`я через хвіртку. За декілька хвилин з будинку вибіг чоловік, почав кричати, що грабують, та побіг до сусідів. Потім вийшли обвинувачені, в руках у [PERSON] був ноутбук, який у нього забрав сусід. Також у обвинувачених була сумка та пакет. Далі вони поїхали з місця події та попрямували до ломбарду, зі слів обвинувачених свідок зрозумів, що вони забрали два телефона, при цьому у кожного з них було по одному телефону. Потім вони поїхали у зворотному напрямку, де вже після зупинки одразу під`їхав автомобіль з патрульними поліцейськими. Свідок [PERSON] пояснив, що мешкає у сусідньому із потерпілим будинку. Того дня до нього підбіг сусід [PERSON] , пояснив, що до нього увірвались невідомі, побили його, погрожували ножем, а також казав, що забрали гроші. [PERSON] пішов разом із [PERSON] до його будинку та побачив, яка звідти виходять двоє людей. У одного в руках був ноутбук, також якась сумка. Ноутбук чоловік віддав свідку, після чого вони поїхали в таксі. Свідок [PERSON] показала, що в той день приблизно о 09 годині ранку вона перебувала у дворі свого будинку, аж раптом почула крики та побачила сусіда [PERSON] , який вибіг з тимчасової будівлі. Він кричав, що його побили та грабують. Свідок вийшла з двору та викликала поліцію, до [PERSON] підійшов [PERSON] , забрав у одного з обвинувачених - [PERSON] ноутбук, після чого обоє обвинувачених поїхали з місця в таксі. Інших речей, окрім ноутбука та пакета, свідок у обвинувачених не бачила. Коли приїхали працівники поліції, свідок повідомила їх, що раніше бачила одного з обвинувачених - [PERSON] . Згідно із відеозаписом з камер відеоспостереження, які надані [PERSON] , відеозапис розпочинається 19.05.2025 року о 09.23.35 годин. 0 09.27.17 навпроти будинку № 33 по вул. Івана Виговського зупиняється автомобіль Кіа Сід, з переднього пасажирського місця, а також з задніх дверей виходять двоє людей, які прямують до будинку [ADDRESS] , заходять на подвір`я (обвинувачені [PERSON] ). О 09.29 з двору будинку вибігає чоловік, який кричить «Помогите!» (мовою оригіналу). До потерпілого підходить ще один чоловік (свідок [PERSON] ), вони прямують до будинку та входять на подвір`я. О 09.30.06 годині з подвір`я будинку виходить чоловік, за кілька секунд ще один, вони прямують до автомобілю. О 09.30.55 годині з подвір`я будинку виходять ще двоє чоловіків. О 09.31.05 годині з сусіднього будинку виходить свідок [PERSON] , яка прямує до будинку № 33, питаючи «Что такое?» (мовою оригіналу). Потім двоє чоловіків сідають в автомобілю Кіа Сід та машина від`їжджає. Відеозаписом з бодікамер працівників патрульної поліції, що прибули за викликом [PERSON] , зафіксовано, як працівники поліції прибувають до будинку [ADDRESS] , де перебувають потерпілий [PERSON] , свідок [PERSON] , інші люди. [PERSON] на запитання працівників поліції вказує, що вкрали два телефони, ноутбук. Потім вказує, що перший раз зранку зайшов з ножем, а вдруге під`їхали вже вдвох. Потім з пояснень сусідів працівники поліції дізнаються, хто саме причетний до скоєння викрадення майна, після чого прямують вулицями за адресою проживання [PERSON] . За кілька хвилин вони знаходять автомобіль-таксі, з якого виходять [PERSON] та [PERSON] . На запитання працівника поліції, де телефони, [PERSON] каже: «Віддаємо», після чого звертається до [PERSON] з запитанням: «Другий де?». Один з телефонів вилучають у [PERSON] , інший у [PERSON] . У [PERSON] також вилучають три ножа. 19.05.2025 року в ході огляду місця події слідчим були оглянуті та вилучені два телефони та три ножі. 21.05.2025 року вилучені мобільні телефони були оглянуті слідчим за участі потерпілого [PERSON] , який вказав, що ножі Hibben knives custom design та Grand Way 8068 EWP 440C Steel належать йому, а ніж Grand Way 14096 420 C Steel був в руках [PERSON] . Також потерпілий вказував, що сумка та гаманець також належать йому. В ході огляду місця події 19.05.2025 року, проведеного з дозволу та за участі [PERSON] , оглянуто домоволодіння [ADDRESS] , вилучені гаманець, ноутбук та сумка з ременем. В ході огляду місця події потерпілий вказував, що того дня він лежав відпочивав, коли почув, як хтось намагається потрапити до приміщення. Коли він відкрив двері, його одразу вдарили в обличчя, від чого він впав, а коли встав, то його штовхнули, після чого до приміщення зайшли двоє чоловіків. Перший з них знову замахнувся та сказав іншому: «Делай ветер». Другий чоловік дістав ніж. Потім другий чоловік пішов до іншої кімнати, виніс ноутбук, два телефони, два ножі, сумку з документами та гроші в сумі 1000 гривень. При затриманні [PERSON] 19.05.2025 року у останнього вилучені, зокрема, мобільний телефон, особисті речі, банківські картки, грошові кошти, документи інших осіб, тощо. Також вилучені одяг, кепку та взуття. При затриманні [PERSON] 19.05.2025 року у останнього вилучені одяг та взуття. Згідно із висновком щодо результатів медичного огляду від 19.05.2025 року станом на 18.15 годину 19.05.2025 року [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. В ході слідчого експерименту із свідком [PERSON] 26.06.2025 року останній пояснив, що приблизно о 09.30 годині 19.05.2025 року свідок виїжджав з території свого двору. В цей момент вибіг сусід [PERSON] , який закричав «Помогите, грабят, бьют, забирают вещи» (мовою оригіналу). На запитання [PERSON] . [PERSON] пояснив, що двоє зайшли у будинок, вдарили його та забирають речі. Свідок підійшов до двору будинку [ADDRESS] , звідки вийшли двоє чоловіків. В одного на лівому плечі висіла сумка, а в правій руці був ноутбук, на які [PERSON] вказав, що ці речі належать йому. [PERSON] ці речі забрав (сумку та ноутбук). Чоловіки сіли в автомобіль та поїхали. Зі слів [PERSON] у чоловіків ще мають бути два телефони. Також [PERSON] вказував свідку, що ще вранці приходили, ножем погрожували та вдарили. В ході слідчого експерименту 27.06.2025 року з потерпілим [PERSON] потерпілий повідомив, що 19.05.2025 року перебував у тимчасовій будівлі на території домоволодіння, коли почув, як хтось ломиться у двері, які були зачинені на засувку. Потерпілий відкрив двері та одразу отримав удар в обличчя. Потім до приміщення зайшло двоє людей, один з них дістав ніж та став ним погрожувати, а другий пішов до іншої кімнати. Скориставшись тим, що один з чоловіків відволікся, потерпілий вибіг на вулицю, там побачив сусіда, що виганяв машину. Потерпілий почав кричати: Помогите, грабят!». Коли підійшов сусід [PERSON] , двоє чоловіків вийшли з будинку, один з них тримав ноутбук та сумку. Сусід вихопив в одного з чоловіків ноутбук та сумку, після чого чоловіки сіли в автомобіль та поїхали. Далі приїхали працівники поліції. З будинку пропали два телефони та гроші в сумі приблизно 1000 гривень, а також два ножа. В ході впізнання за фотознімками 19.05.2025 року потерпілий [PERSON] вказав на [PERSON] як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження та причетна до викрадення речей, а на [PERSON] як на особу, яка тримала ніж. В ході впізнання за фотознімками 19.05.2025 року свідок [PERSON] вказав на [PERSON] та [PERSON] як на осіб, які 19.05.2025 року приблизно о 09.30 годині виходили з двору будинку [ADDRESS] . Також 19.05.2025 року слідчим оглянуто фотознімок, на якому зображено автомобіль Кіа Сід, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився в телефоні свідка [PERSON] . В ході впізнання за фотознімками 19.05.2025 року свідок [PERSON] впізнав [PERSON] та [PERSON] як чоловіків, яких він 19.05.2025 року відвозив, після чого останніх було затримано. Згідно з висновком експерта № 951п від 19.05.2025 року у [PERSON] були виявлені синець та садна в ділянці правого ліктьового суглобу, внутрішньо-шкірні крововиливи в ділянці шиї ліворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, утворились від не менш ніж двох травматичних впливів тупих предметів. З висновків експерта № СЕ-19/108-25/12351-ТВ від 17.06.2025 року, № СЕ-19/108-25-602-ТВ/ПФ від 18.06.2025 року, № СЕ-19/108-25/12356-ТВ від 12.06.2025 року, № СЕ-19/108-25/12372-ТВ від 12.06.2025 року, № СЕ-19/108-25/12362-ТВ від 17.06.2025 року вбачається, що станом на 19.05.2025 року ринкова вартість: ножа Grand Way 8068 EWP 440C Steel складає 556,66 гривень, ножа Hibben knives custom design в комплекті із чохлом може складати 747,6 гривень, мобільного телефону Xiaomi Redmi 6A 2/16 Gb складає 933 гривні, мобільного телефону Xiaomi Mi A1 MDG2 4/32 Gb може складати 833 гривні, ноутбука Lenovo ThinkPad L570 складає 7400 гривень. Згідно із висновком експерта № 19/108-25/104-ХЗ/ПФ від 12.06.2025 року вилучений у [PERSON] та належний йому ніж до холодної зброї не відноситься, є однопредметним складаним ножем, виготовленим промисловим способом. При вирішенні питання щодо допустимості доказів, доведеності вини в інкримінованому злочині та кваліфікації дій, суд виходить з наступного. Посилання захисника на те, що наданий свідком [PERSON] відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не був вилучений за постановою прокурора, суд оцінює критично, адже у відповідності до положень ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. З досліджених судом доказів, зокрема із заяви [PERSON] та її показань в судовому засіданні, вбачається, що відеозапис з камер відеоспостереження її будинку свідок надала слідчому добровільно та самостійно, будь-яких порушень прав та свобод при цьому допущено не було. Належність та допустимість інших доказів сторонами не оспорювались. Сторона захисту стверджувала, що у будинку потерпілого [PERSON] здійснювався нелегальний продаж алкогольних напоїв, про що свідчить обстановка домоволодіння, тому будинок був відкритий та вхід нічим не обмежувався. Вранці того дня між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, а пізніше того ж дня, коли [PERSON] та [PERSON] прийшли до потерпілого, вони не мали мети заволодіти майном останнього, [PERSON] хотів отримати у потерпілого решту коштів, а [PERSON] йому допомагав. Відтак захисники вказували, що обвинувачені нападу на потерпілого не вчиняли, тілесних ушкоджень йому не завдавали, а вчинили дії, направлені на повернення коштів [PERSON] , які йому заборгував [PERSON] , тож їх дії є самоправством та обвинувачених належить виправдати у скоєнні інкримінованого розбою. Вирішуючи питання кваліфікації дій обвинувачених, суд керується наступним. Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Статті 370, 373 КПК України вказують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинувачених стороною обвинувачення кваліфіковані за ст. 187 ч. 4 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану. Обов`язковою ознакою розбою в даному випадку є погроза застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. По даній справі сторона обвинувачення стверджувала, що [PERSON] погрожував [PERSON] ножем. Сторона захисту вказувала, що погроза ножем належними та допустимими доказами доведена не була, адже потерпілий судом допитаний не був, а його пояснення в ході досудового слідства були суперечливі. Статтею 95 ч. 4 КПК України визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Потерпілий [PERSON] не був допитаний судом, адже в судові засідання не з`являвся, з червня 2025 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину, прокурор вказував, що місце його перебування невідоме. Обвинувачені у свою чергу стверджували, що жоден з них ножем [PERSON] не погрожував, насильства до нього не застосовував. Суд погоджується також і з твердженнями сторони захисту, що показання потерпілого з цього приводу, які він надавав під час досудового розслідування, є суперечливими. Так, з показань свідка [PERSON] , які він надав під час судового слідства, вбачається, що потерпілий вказував, що йому погрожували ножем. Водночас під час слідчого експерименту [PERSON] вказував, що [PERSON] , коли вибіг з подвір`я, стверджував, що ще вранці приходили, ножем погрожували та вдарили. Факт того, що до подій, які інкримінуються обвинуваченим, [PERSON] приходив до [PERSON] та між ними виник конфлікт, в ході якого [PERSON] наніс [PERSON] удар, від якого останній впав та втратив свідомість, обвинуваченим [PERSON] не оспорювався. При цьому сам потерпілий [PERSON] під час проведення огляду місця події, вказував, що один з чоловіків дістав ніж, водночас потерпілий не стверджував, що цим ножем йому погрожували (наприклад, замахуючись чи роблячи рухи ножем в бік потерпілого) або висловлювали вербальні погрози застосування цього ножа з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, або просто демонстрували. Про погрози ножем без конкретизації дій, якими це супроводжувалось, потерпілий вказав лише під час проведення слідчого експерименту 27.06.2025 року. Отже наданими суду та дослідженими доказами не спростовані твердження сторони захисту про те, що [PERSON] та [PERSON] 19.05.2025 року о 09.30 годині не спричиняли потерпілому тілесних ушкоджень та не застосовували погроз ножем. При цьому суд звертає увагу, що опис механізму нанесення ударів [PERSON] . [PERSON] , зазначений в обвинувальному акті, а саме, що [PERSON] наніс потерпілому удар кулаком в область обличчя, а потім продовжив наносити удари в область обличчя та тулуба потерпілого, суперечить висновку судово-медичної експертизи, під час якої у потерпілого було виявлено ушкодження у виді синця та садна в ділянці правого ліктьового суглобу, внутрішньо-шкірні крововиливи в ділянці шиї ліворуч. При цьому виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитись і в результаті конфлікту між [PERSON] та [PERSON] раніше того ж дня. Статтею 187 ч. 4 КК України передбачено відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій). Натомість, враховуючи попередні висновки суду щодо недоведеності факту завдання потерпілому тілесних ушкоджень або застосування погрози насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинувачених як розбою. Водночас, суд не погоджується і з твердженнями сторони захисту про те, що дій обвинувачених належало б кваліфікувати за ст. 356 КК України як самоуправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Так, дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями обвинувачених свідків, протоколами затримання осіб, підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] самовільно та всупереч волі потерпілого відкрито заволоділи майном останнього, а саме ноутбуком, двома телефонами, двома ножами та грошовими коштами, отримавши первісну можливість розпорядитись викраденим майном на свій власний розсуд. При цьому той факт, що ноутбук та сумку [PERSON] віддав свідку [PERSON] , не свідчить про незакінченість такого заволодіння, адже це відбулось з власної волі самого [PERSON] . При цьому телефони та ножі обвинувачені залишили собі, намагаючись телефони в подальшому продати, звернувши отримані кошти на свою користь. Вартість викраденого майна очевидно для обвинувачених значною мірою перевищувала розмір боргу [PERSON] перед [PERSON] у 450 гривень, що свідчить про те, що дії обвинувачених були спрямовані саме на заволодіння цінним майном потерпілого, яке вони знайшли за час перебування в будинку, та звернення його на свою користь, а не про намагання повернути такий борг. Також, на переконання суду, вчиняючи такі дії, обвинувачені діяли за попередньою змовою, про що свідчить те, що вони після викрадення майна телефони потерпілого розподілили між собою, що підтверджено показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також відеозаписом з бодікамер працівників патрульної поліції. Також, на переконання суду, доведеним є і факт протиправного проникнення до житла потерпілого, адже, хоча доступ до самого домоволодіння і не був фактично обмежений, адже хвіртка була відкрита, водночас саме приміщення будівлі, де перебував [PERSON] було зачинене, а обвинувачені проникли до цього приміщення без згоди потерпілого та без його запрошення. Твердження обвинувачених, кожен з яких намагався перекласти вину на іншого, суд оцінює критично як намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин. Указом Президента України № 64/2022 в Україні оголошено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та існував станом на 19.05.2025 року, адже Указом № 235/2025 від 15.04.2025 року був продовжений на 90 діб з 09.05.2025 року. Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] , діючи за попередньою змовою, відкрито заволоділи майном потерпілого, тож суд кваліфікує дії [PERSON] як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненеий за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за ст. 186 ч. 4 КК України, а дії [PERSON] як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за ст. 186 ч. 4 КК України. Обставиною, що обтяжує покарання, відносно обох обвинувачених є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Перебування обох обвинувачених у стані алкогольного сп`яніння підтверджується їх показаннями, які вказують, що [PERSON] зранку 19.05.2025 року вживав алкоголь, потім вони вживали його разом із [PERSON] , а щодо [PERSON] додатково також і висновком щодо результатів медичного огляду від 19.05.2025 року, який свідчить, що станом на 18.15 годину 19.05.2025 року [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено. При призначенні покарання суд враховує відомості, які характеризують обвинувачених. Так, [PERSON] не має стійких соціальних зв`язків, та, хоча і є військовослужбовцем за мобілізацією, але фактично, будучи призначеним на посаду 02.05.2025 року, вже 09.05.2025 року самовільно залишив військову частину, що слідує з акту службового розслідування (наразі відомості про наявність кримінального провадження відсутні), при цьому за місцем служби характеризується негативно як такий, що до своїх службових обов`язків ставиться завжди безвідповідально, не дотримується правил військової поведінки, не відповідає займаній посаді. [PERSON] , раніше багаторазово судимий, переважно за злочини проти власності, скоїв новий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є військовослужбовцем за контрактом, за місцем служби характеризується посередньо, під час проходження військової служби отримав поранення, але з 26.03.2025 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину (відомості про наявність або відсутність кримінального провадження відсутні). Зазначені відомості про особистості обвинувачених, їх показання в судовому засіданні, які свідчать про небажання взяти на себе відповідальність за скоєння, відсутність каяття та намагання перекласти вину на іншого, дають підстави не застосовувати щодо них при призначенні покарання положення ст. 69 або 69-1 КК України. Визначаючи необхідність застосування запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, суд виходить з того, що наразі існує високий ризик переховування обвинувачених з метою уникнення відбування покарання, тож є виправданим за таких обставин запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін. Судом також вирішується питання щодо стягнення витрат на залучення експертів, а також доля речових доказів. Судом не вирішується доля документу, вилученого у [PERSON] на ім`я [PERSON] , адже відсутні відомості щодо власника цього документу. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Визнати [PERSON] винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, та призначити покарання у виді семи років позбавлення волі. Визнати [PERSON] винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, та призначити покарання у виді семи років позбавлення волі. В порядку ст. 71 КК України [PERSON] до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2024 року за ст. 185 ч. 4 КК України, остаточно визначивши покарання у виді восьми років позбавлення волі. До строку покарання [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув?язнення з 19 травня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання [PERSON] та [PERSON] рахувати з 19 травня 2025 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою [PERSON] та [PERSON] залишити без змін до набрання вироком суду законної сили. Стягнути з [PERSON] на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3342,75 гривні (три тисячі триста сорок дві гривні 75 коп). Стягнути з [PERSON] на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3342,75 гривні (три тисячі триста сорок дві гривні 75 коп). Речові докази: диски для лазерних систем зчитування, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи, залишити в матеріалах кримінальної справи; куртку з логотипом Nike, джинсові штани сірого кольору, кросівки білого кольору, які передані на зберігання до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути [PERSON] ; мобільний телефон Redme Note 7 з сімкарткою мобільного оператора Київстар, грошові кошти в сумі 2480 гривень, олімпійку сірого кольору, кепку зеленого кольору, ланцюжок з металу білого кольору з двома обручками, сумку із полімерного матеріалу чорного кольору Aotian, передані на зберігання [PERSON] , залишити [PERSON] ; ніж Grand Way 14096 420C Steel, який передано на зберігання до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути [PERSON] ; мобільні телефони Xiaomi Mi A1 MDG2 4/32 Gb, Xiaomi Redmi 6A 2/16 з сімкартками операторів мобільного зв`язку Київстар та Водафон, а також карткою пам`яті MicroSD Sandisk 512 Mb, ноутбук Lenovo ThinkPad L570, сумку з ремінцем червоного кольору, гаманець із блискавкою, ніж Hibben knives custom design GH2029SS з чохлом, ніж Grand Way 8068 EWP 440C steel, посвідчення водія та військовий квиток на ім`я [PERSON] , які передані на зберігання [PERSON] , залишити [PERSON] ; змив та контрольний змив, які передані на зберігання до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знищити. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення. Суддя [PERSON]

Результат: guilty