Вид судочинства: criminal
Суддя: Савіцький Л. П.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02

Обставини справи:
що [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу неодноразово відновлювали сумісне проживання та припиняли його. В останні півроку разом вони не жили, однак [PERSON] бувшу дружину переслідував, мотивуючи це своїми почуттями любові до неї, ревнощами та намаганням відновити з нею подружні стосунки. [PERSON] просила його залишити її в спокої, надала йому доручення на керування належним їй автомобілем «ЗАЗ ДЕУ», побоюючись його, проста подруг проводити її з роботи до гуртожитку на вул. Курчатова, 1 в м. Нетішині. 19 червня 2010 року біля 04 години, [PERSON] на вказаному автомобілі під підїхав до приміщення гуртожитку, де проживала [PERSON] Побачивши останню з подругою [PERSON], яка її проводжала до місця проживання та мала ночувати в неї, [PERSON] запропонував [PERSON] з ним поговорити, не пропускав їх до гуртожитку, однак [PERSON] запропонувала йому розійтись по нормальному, взявши його за руки, вимагаючи припинити такі дії. Однак [PERSON] [PERSON] відштовхнув і став наздоганяти втікаючу [PERSON] Надалі діючи всупереч волі [PERSON], усвідомлюючи незаконність своїх дій, застосовуючи до останньої фізичну силу та ударивши в обличчя, від чого вона відчула різкий біль, утримуючи її за тулуб, долаючи її опір, [PERSON] насильно заштовхнув бувшу дружину в салон автомобіля на заднє сидіння, зв'язав ноги і руки синтетичною мотузкою, зачинивши дверцята. З потерпілою [PERSON], яка будучи позбавлена волі [PERSON], останній виїхав на автошлях Городище-Рівне-Старокостянтинів в напрямку м. Славута, а згодом заїхав в лісовий масив неподалік с. Лисиче, де останню, незаконно, створюючи перепони у вільному пересуванню, утримував з 04 години до 18 години 19 червня 2010 року. Під час скоєння вказаних дій [PERSON] неодноразово висловлював на її адресу погрози щодо позбавлення її життя. При цьому [PERSON] зазначав, що дочекається часу, коли з гаражного кооперативу підуть сторонні особи, і він, в його гаражному приміщенні позбавить себе та [PERSON] життя щляхом удушення відпрацьованими газами автомобіля. Знаходячись наодинці з бувшим чоловіком, будучи насильно зв 'язаною та вивезеною за межі міста, потерпіла при вказаних конкретних обставинах реально сприймала його погрози на її вбивство, як такі, що можуть здійснитися і просила звільнити її та відпустити, запевняючи, що не буде звертатися в правоохоронні органи. Крім цього, 25 липня 2010 року о 01 годині ночі [PERSON] після закінчення роботи на таксі, пішов до місця проживання своєї бувшої дружини [PERSON] на вул. Курчатова, 1 в м. Нетішині Зайти в кімнату № 209, розташовану на 2 поверсі, він не зміг із-за відсутності ключів, вирішив поцікавитися чому в кімнаті грає музика і відсутнє світло. Усвідомлюючи незаконність своїх дій, він через дах приміщення бувшого паспортного столу, порушуючи недоторканість житла, через відчинене вікно, незаконно проник в приміщення кімнати № 209, належної потерпілому [PERSON] Порушивши недоторканість житла, та виявивши в ньому крім бувшої дружини [PERSON], особу чоловічої статі, а саме [PERSON], які лежали на ліжку, з метою помсти, в умовах виниклого стану високого емоційного напруження, зумовленого поведінкою [PERSON], усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, [PERSON] умисне, 5 метою позбавлення життя [PERSON], схопив з мікрохвильової печі кухонний ніж і декілька раз ударив останнього ним в шию. Оскільки вказаний ніж зігнувся і потерпілий [PERSON] підвівся з ліжка, [PERSON] взяв з шухляди інший ніж і з метою доведення свого умислу на вбивство потерпілого до кінця, наніс останньому знову декілька ударів ножем в область шиї. Внаслідок таких дій [PERSON] [PERSON] були спричинені дві колото-різані рани правої передньої бокової поверхні шиї, три колото-різані рани лівої передньо-бокової поверхні шиї, колота рана зовнішньої поверхні правого плечового плеча, колото-різана рана передньої поверхні лівого плечового суглоба, які утворились від дії колюче-ріжучого пошкоджуючого впливу плоского травмуючого предмету, котрий має конструктивні ознаки характерні для клинка ножа. При цьому, колото-різані рани в ділянці шиї перебувають в прямому причинному зв язку із настанням смерті, мають ознаки виникнення безпосередньо перед настанням смерті і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. ^ Підсудний [PERSON] вину у інкримінованих йому діяннях визнав частково і пояснив, що наміру убивати [PERSON] в нього не було, оскільки останнього не знав. Визнає, що 25.07.2010 року закінчивши таксувати, прогулювався біля гуртожитку по вул. Курчатова, 1 в м. Нетішині, де раніше проживав з [PERSON] Побачивши відкрите вікно в кімнаті № 209, він вирішив зайти і поцікавитися. Оскільки зайти через двері він не міг із-за відсутності ключів, почувши музику, вирішив залізти через вікно. Через дах паспортного столу це зробив, а коли попав в кімнату; побачив там на ліжку чужого чоловіка та [PERSON], яку любить. Він не знає , що з ним сталось. Схопив ножа, яким ударив чоловіка в шию. Ніж зігнувся, тому він з шухляди взяв другого і знову ударив. Через двері він вибігти не міг, тому вистрибнув у вікно. Дуже жалкує, що так сталось і наміру убивати в нього не було. Заявлені до нього потерпілими позови визнає і буде допомагати потерпілим, перед якими просить вибачення. Частково визнає себе винним за ч. 1 ст. 115 КК України Згоден з тим, що проник в житло, оскільки [PERSON] йому не відкривала, але він нещодавно з нею проживав в цій кімнаті, в нього є ключі від кімнати, однак вину не визнає. 19.06.2010 року вночі побачив, що [PERSON] з подружкою йде п 'яна, він хотів з нею поговорити. Однак вона на нього не реагувала і він посадив її в автомобіль. Руки та ноги їй не зв 'язував і поїхав ^ на АЗС, де її бачив заправщик. Його вона оговорила і вбивством він їй не погрожував. Коли приїхали до лісу, заблукав і погрози її убити він не висловлював, а дав 1000 грн. Щиро кається в скоєному. Однак вина [PERSON] у скоєнні вищенаведених дій підтверджується поясненнями потерпілій, свідків та іншими зібраними досудовим слідством доказами. Потерпіла [PERSON] вказала на те, що після розірвання шлюбу, вони мирились і знову розходшись. В цих проміжках [PERSON] її постійно переслідував, приходив на роботу, приносив квіти і в тому ж числі погрожував померти разом. 19.06.2010 року біля 04 години вона поверталась з [PERSON] додому в гуртожиток, яка її проводжала, оскільки боялась [PERSON], який не давав їй спокою та погрожував. Побачивши його, вона відмовилась з ним говорити і почала бігти до патруля. Віта його утримувала, однак він її відштовхнув і вона упала. Проте [PERSON] її наздогнав, ударив в обличчя і насильно схопивши за пояс заштовхнув у машину. Вона відбивалась, однак він зв 'язав їй руки та ноги, зачинив двері авто та поїхав в сторону [PERSON]. На її умовляння відпустити [PERSON] не реагував, а навпаки їй погрожував, що завезе на гараж, щоб разом задушитися від автомобільних газів після 21 години, коли на гаражах не буде сторонніх осіб. Вже в лісі вона зуміла запальничкою перепалити шнурки та подзвонити мобільним. Вона плакала і просилась відпустити її, пообіцявши, що в міліцію заявляти не буде. Погрози його вона сприймала реально і дуже боялась. На її прохання [PERSON] все-таки привіз її до гуртожитку і обіцяв її більше не чіпати. Однак 25 липня 2010року, удень, вона зустрічалась з [PERSON], вони купались на річці та пили вино. Увечері він залишився в неї ночувати і вона залишила вікно в кімнату відкритим. Вони заснули і проснулась від того, що на її обличчя попала рідина. В темноті вона упізнала [PERSON], який ножем наносив удари [PERSON] в область шиї. Вона не думала, що [PERSON] його заріже. Він ліз в кімнату, щоб убити її, але вона втекла. До 25 липня вони разом не жили і [PERSON] постійно її переслідував. Крім цього, він приносив їй квіти, подарував кільце та дав 1000 грн. до цих подій. В міліцію на нього не заявляла, оскільки жаліла. Представник потерпілої [PERSON] - [PERSON] вказав на те, що він представляє інтереси матері загиблого сина [PERSON], в смерті якого винен [PERSON], що доведено матеріалами справи та поясненнями останнього, який фактично не заперечує нанесення її сину смертельних тілесних ушкоджень. [PERSON] частково відшкодував збитки в сумі 1000 доларів. Однак з винного він просить стягнути 22 тисячі грн. матеріальних та 120 тисяч грн.. моральних збитків. На аналогічне вказала також представник потерпілої [PERSON] - [PERSON], вимагаючи стягнути з [PERSON] 150 тис. моральних збитків, оскільки її довірителька внаслідок злочинних дій підсудного втратила чоловіка, а діти - батька. На агресивну поведінку [PERSON] проти його дочки [PERSON] вказав батько останньої - потерпілий [PERSON], пояснивши, що бувший зять бив дочку і вона змушена була з ним розлучитись. Однак вони знову сходились, проживали в його кімнаті гуртожитку. Перед викраденням вони не жили і підсудний постійно її переслідував. 19.06.2010року вони змушені були зателефонувати у міліцію у зв 'язку з викраденням дочки, в якої були попечені ноги, коли вона перепалювала шнурки під час її викрадення. Свідок [PERSON] розповіла, що 19.06.2010 року вона та [PERSON] повертались з роботи і останню вона проводжала, оскільки її переслідував [PERSON]. Підійшовши до гуртожитку, вони пили пиво. [PERSON] побачила як з авто вийшов [PERSON] і запропонував [PERSON] поговорити. Остання відмовилась. Тоді вона стала тримати [PERSON] за руки, запропонувавши розійтись по нормальному і пропустити їх у гуртожиток. Однак Жєня її відштовхнув, вона упала. [PERSON] намагалась втекти. Однак він її схопив за талію і повів до автомобіля. [PERSON] відбивалася ногами, однак незважаючи на це, [PERSON] заштовхнув її на заднє сидіння автомобіля та поїхав. Двері була можливість відкрити, але вона цього не зробила. Вона запам 'ятала номер автомобіля та зразу побігла до магазину «Наш край», щоб повідомити міліцію. Зразу ж передзвонила [PERSON] про бУлі* поиїлкапа. До викрадення [PERSON] вів себе скутно, казав нам треба поговорити. Уже після повернення, [PERSON] їй розповіла, що цю подію неможливо забути. Чи був [PERSON] п'яний вона сказати не може і він дуже часто приходив до неї в кафе з квітами. [PERSON] старалась уникати зустрічей з ним. Про обставини викрадення дочки [PERSON] розповіла мати останньої - свідок [PERSON], яка пояснила, що 19.06.2010 року до неї зателефонувала мати [PERSON] і сказала, що останній викрав [PERSON]. Було запропоновано звернутись у міліцію і вона знала, що [PERSON] може зробити їй будь-що. Він її бив, погрожував і після викрадення вони не звертались в міліцію, оскільки він пообіцяв, що залишить її в спокої. Свідок [PERSON] пояснила, що 19.06.2010 року вона , [PERSON] та [PERSON] йшли додому. Остання проводжала [PERSON] до гуртожитку, оскільки останню [PERSON] переслідував. Вночі їй зателефонувала [PERSON], яка плакала і повідомила, що [PERSON] насильно заштовхав [PERSON] в авто і викрав. [PERSON] о 05 годині заявилась в мережі, сказала заберіть мене під [PERSON], оскільки він її уб'є. Всі її шукали. Коли [PERSON] з \\явилась, вона дуже плакала, була у страшному стані і реально, що він міг їй щось зробити. Переслідувати її він не полишав і після викрадення. На схвильованість [PERSON] зразу ж після вбивства у гуртожитку вказала свідок [PERSON], пояснивши, що в ніч на 25 липня 2010року заступила в гуртожитку на чергування. Почула крик, виглянула і побачила, що хтось вистрибнув з вікна. Хтось кричав, що підрізали, задля чого вона піднялась на 2 поверх для злясування обстановки. В кімнату № 209 вона не заходила, однак від сусідів дізналась, що [PERSON] зарізав чоловіка з яким спала [PERSON]. Вона викликала швидку та міліцію. Свідок [PERSON] пояснила, що її син [PERSON] проживав спочатку в шлюбі з [PERSON]. Потім вони розлучилися, однак продовжували проживати, а потім знову припиняли стосунки. Згодом він став висловлювати думки про самогубство, кажучи, що без неї жити не може. 25.07.2010 року біля 02 години ночі син приїхав додому після таксування і був дуже схвильований, плакав та кричав, що пробачте мене. Згодом вона дізналась, що в кімнаті гуртожитку; де проживала її бувша невістка [PERSON], Євгея ножем зарізав її коханця. До цього вони його шукали, оскільки він забрав [PERSON] та вивіз до лісу. Він ревнував її та марив нею. На аналогічне вказав і батько [PERSON] - [PERSON] Свідки [PERSON] пояснив ,що проживає в кімнаті блоку № 209 по вул. Курчатова, 1 в м. Нетішині, де проживає також [PERSON]. 25.07.2010року біля 01 год ЗО хв. він почув жіночий крик та стук у вхідні двері до блоку. Коли вийшов із своєї кімнати, через відчинені двері побачив оголеного чоловіка на ліжку та з закривавленою шиєю. Там же побачив [PERSON], який вистрибнув у вікно. Зразу ж дізнався, що останній ножем порізав [PERSON] На таке ж вказав свідок [PERSON], зазначивши, що бачив як хтось вистрибував у вікно. Там же йому стало відомо, що [PERSON] порізав незнайомого йому чоловіка. Обєктивно винуватість [PERSON] у скоєнні вищенаведених дій підтверджується також даними протоколів: огляду місця події (т. 1 а.с. 33-44), відповідно до яких проникнення було в кімнату № 209 по вул. Курчатова, 1 в м. Нетішині, звідки вилучались речові докази; огляду місця події (т. 1 а.с.156-158), де знаходився залишений [PERSON] автомобіль; відтворення обстановки та обставин події (т.2 а.с. 10-24) з участю [PERSON], з яких вбачається , як і при яких обставинах він проник в приміщення кімнати № 209 гуртожитку по вул. Курчатова, 1 в м. Нетішині, наніс тілесні ушкодження [PERSON], що він на місці події показав і розповів сам. ^ На проникнення [PERSON] в кімнату № 209 по вул. Курчатова 1 в м. Нетішині вказують дані висновку судово-трасологічної експертизи (т.1 а.с. 80-89), згідно яких з місця події вилучено слід взуття, як взуття на праву ногу вилучене у [PERSON] З даних висновку судово-медичної експертизи № 86 (т. 1 а.с. 118-128) вбачається, що [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді 5 колото-різаних ран правої та лівої передньо-бокової поверхні шиї, які перебувають у причинно-наслідковому зв 'язку із настанням смерті, мають ознаки виникнення безпосередньо перед настанням смерті і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Вони ж мають конструктивні ознаки характерні для клинка ножа із вістрям, лезом та тупим обушком «п» подібної форми. Вишенаведені докази не викликають у суду сумніву, оскільки у своїй сукупності з іншими доказами узгоджуються з показами самого підсудного [PERSON] та одне одного доповнюють. Пояснення потерпілої [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON] про незаконне позбавлення волі [PERSON] у суду те ж не викликають сумніву, оскільки вони об'єктивно підтверджуються не тільки матеріалами справи, а й показами самого підсудного. Так, по факту незаконного позбавлення волі підсудним [PERSON], останній не заперечував, що посадив останню в автомобіль 19.06.2010 року о 04 годині ночі та повіз її в^^ напрямку м. Славути, а потім в ліс, де утримував її до 18 години. Вищенаведені докази повністю спростовують його покази щодо невинуватості його в незаконному позбавлені волі [PERSON], способом небезпечним для її здоровая з заподіянням фізичних страждань, що здійснювалась протягом тривалого часу. Такі покази [PERSON] суд оцінює критично і не приймає до уваги. Як встановлено, [PERSON] насильно, ударивши [PERSON], заштовхнув її в салон автомобіля, де зв'язав їй руки і ноги, позбавивши її таким чином вільно пересуватись та викликаючи в неї фізичні страждання, гостре відчуття страху, що з психологічної точки зору могло привести до непередбачуваних, небезпечних наслідків її здоровлю. Не викликає у суду сумніву і тривалість таких дій, які при вказаних обставинах слід вважати саме такими, які потерпіла сприймала як такі, що тривають довго і їх як вона зазначала «не можна забути». Критично оцінює суд і заперечення [PERSON] щодо погроз убити [PERSON], оскільки вони спростовуються останньою, про які вона послідовно розповідала. Реальність цих погроз у суду не викликають сумніву, оскільки такі висловлювались підсудним і раніше. Однак в конкретних умовах вивезення її підсудним в ліс та його пояснення, що він завезе її в гараж, де відпрацьованими газами автомобіля удушить її і себе, вона сприймала реально. До цього додаються і попередні їх стосунки, в тому числі і переслідування. Тому суд вважає правильною кваліфікацію дій підсудного досудовим слідством за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129 КК України, оскільки він умисне, незаконно позбавив волі потерпілу, способом, небезпечним для її здоровя, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, що здійснювалось протягом тривалого часу та умисне погрожував потерпілій вбивством, при наявності реальних підстав побоюватись здійснення цієї погрози. Аналіз вищенаведених доказів у їх сукупності дає підстави суду також вважати правильною кваліфікацію дій підсудного органами досудового слідства за ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив умисні дії; які виразились у незаконному проникненні до житла особи, що порушило недоторканість житла громадян, вчиненими із застосуванням насильства та скоєнні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині. Разом з тим, суд відхиляє твердження підсудного, що незаконно в квартиру він не проникав, оскільки в останній знаходились його речі, від останньої він мав ключі та убивати [PERSON] він не хотів, а тому вини своєї в цьому не визнає. Вказане спростовується вищенаведеними доказами, в тому числі і самою потерпілою [PERSON], яка не бажала з ним проживати, уникала з ним зустрічей. Сам характер дій підсудного - проникнення в кімнату через вікно, в темну пору доби, свідчить про протиправність його дій і в тому числі в приміщення, яке йому не належить. Про протиправність дій підсудного свідчать і подальші його дії під час перебування в приміщенні після проникнення, пов'язані з наступним насильством-вбивством. За вказаних обставин [PERSON] не міг не усвідомлювати, що наносячи ножем удари потерпілому в область шиї - життєво важливий орган, він не спричинить смерть останньому. Про це свідчать його цілеспрямовані дії, які викликали раптовий умисел позбавити життя потерпілого. Саме з цією метою він схопив ніж, ударив декілька раз в область шиї, а коли той зігнувся, схопився за інший і повторно наніс декілька ударів в ту ж частину тіла потерпілого. За вказаних обставин [PERSON] не міг не передбачати настання смерті потерпілого і бажав цього. Про останнє свідчить його зникнення з місця події та невеликий проміжок між нанесенням тілесних ушкоджень та смертю потерпілого. Крім того, тілесні ушкодження нанесені [PERSON] були небезпечні для життя [PERSON] вже в момент їх спричинення. Крім цього, суд бере до уваги, що згідно висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи №178 (т. 2 а.с. 65-68), [PERSON] в період інкримінованого йому злочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і відносно скоєного є осудним. Оцінюючи висновок комплексної психолого-психіатричної експертизи №178 (їїі. 2 й.С. 65- 68), з даних якої вбачається, що на момент скоєння злочину [PERSON]В знаходився в стані високого емоційного напруження, який може бути підставою для кваліфікації стану сильного душевного хвилювання, суд виходячи з цього, не вбачає підстав для кваліфікації його дій за ст. 116 КК України, оскільки з боку потерпілого [PERSON] щодо нього відсутні дії протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи. При цьому, суд також враховує, що підсудний потерпілого не знав, а потерпіла [PERSON] з бувшим чоловіком була розведена, тривалий час до цього з ним не проживала. Призначаючи покарання підсудному [PERSON], суд враховує особу винного, конкретні обставини, характер та суспільну небезпечність його дій. Як обставини, що пом 'якшують його відповідальність, суд враховує часткове визнання ним вини, висловлення слів щирого каяття, часткове відшкодування заподіяних збитків. Оцінюючи особу винного, суд приймає до уваги його позитивну характеристику та притягнення до кримінальної відповідальності вперше. Суд враховує підвищену суспільну небезпеку вчинених ним дій, настання тяжких наслідків і приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, при визначенні розміру покарання [PERSON] за вбивство, суд враховує, що згідно висновку комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи у останнього перед цим відмічалися психотравмуючі емоційні хвилювання, стан високого емоційного напруження, що сприяли дезорганізації його поведінки та суттєвому обмеженню свободи волі і під час скоєння злочину він знаходився в стані високого емоційного напруження. Обмірковуючи питання цивільних позовів до [PERSON], заявлених: [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків в сумі 22 тисячі та моральних в сумі 120000 грн.; [PERSON] про відшкодування моральних збитків на суму 150000 грн., які підсудний визнав, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення матеріальних збитків підлягають частковому задоволенню, а моральні як [PERSON], так і [PERSON] в повному об'ємі. Вина [PERSON] у вбивстві [PERSON] - сина, чоловіка та батька доведена у судовому слідстві, а тому він повинен у відповідності із ст. ст. 1166, 1167 Цивільного Кодексу України нести як матеріальну, так і моральну відповідальність перед рідними загиблого. Відповідно до наданих [PERSON] підтверджуючих документів, остання понесла витрати по погребінню сина та поминального обіду на суму 18713 грн. 96 коп., що менше заявленої нею суми. Тому в цій частині її вимоги суд задовольняє лише на вказану суму. Смерть [PERSON] як сина, чоловіка та батька неповнолітніх дітей призвела до глибоких фізичних та душевних страждань, до непоправної втрати. З цих підстав, враховуючи вимоги справедливості, розумності, суд вважає, що заявлені позивачами суми морального відшкодування відповідають останнім. Підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] і її витрати на забезпечення представництва в суді як потерпілої та позивача адвокатом [PERSON] на суму 2350 грн.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України -1 (один ) рік позбавлення волі; за ч. 1 ст. 129 КК України -1 (один) рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 162 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 115 КК України - 9 (дев 'ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складення призначених покарань [PERSON] остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років. Запобіжний захід залишити до вступу вироку у законну силу -утримання під вартою. Строк відбуття покарання [PERSON] рахувати з 25 липня 2010 року, зарахувавшій в строк відбуття покарання період утримання під вартою. втягнути з [PERSON] на користь: [PERSON] 138713 грн. 96 коп. матеріальних та моральних збитків, 2350 грн. витрат на оплату праці представника - адвоката [PERSON] ; [PERSON] 150000 грн. моральних збитків; НДЕКЦ при УМВС України у Хмельницькій області судові витрати «за дослідження» в сумі 3577 грн. 54 коп. Речові докази: паперові пакети в кількості 14 штук, поліетиленові пакети в кількості 2 штуки, 2 ножі - знищити; зразок сухої крові з трупа [PERSON] та зразок корові [PERSON] залишити на зберіганні у відділенні судово-медичної імунології Хмельницького обласного бюро судово-медичних експертиз; відеокасету залишити при справі. Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Хмельницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Нетішинський міський суд, а засудженим в цей же термін з моменту вручення копії вироку. Головуючий

Результат: guilty