Вид судочинства: civil
Суддя: Шмідт С. А.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з вищевказаним позовом до Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON], [PERSON], зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно. Згідно запису в погосподарській книзі Перемильської сільської ради за [PERSON] значиться житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Спадкодавець до дня смерті проживала у вищевказаному житловому будинку одна, дітей у шлюбі із чоловіком [PERSON], який помер [INFO] року, не мала. Спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] є [PERSON] Спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] (як діти від першого шлюбу) та майна померлої [PERSON] (як діти чоловіка за правом представлення) є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] за свого життя була віруючою людиною, яка завжди ходила до церкви, дотримувалася церковних канонів та не працювала у дні великих релігійних свят. Оскільки 07 липня 2009 року відзначалося одне з великих релігійних свят - Різдво предтечі й хрестителя Господнього Іоанна, тому [PERSON] у цей день не могла скласти вищевказаний заповіт в користь відповідача [PERSON] та посвідчити його у сільській раді. Крім того, позивачі зазначають, що [PERSON] проживав у вищевказаному житловому будинку, починаючи з 02 лютого 1989 року, а тому він, як член колгоспного двору, мав право на 1/2 частину цього будинку. У зв'язку з вищенаведеним позивачі просять визнати заповіт, складений [PERSON] 07 липня 2009 року в користь [PERSON], недійсним, та визнати за кожним з них право власності на 1/10 частину вищевказаного житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] змінив заявлені позивачами позовні вимоги та просив суд визнати за кожним із позивачів право власності на 1/8 частину житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що вона після смерті [PERSON] є спадкоємцем за заповітом належного останній житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами. Відповідач ствердила, що позивачі пропустили встановлений законом термін прийняття спадщини на майно померлої [PERSON], поважних причин пропущення цього терміну немає, а тому просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що [PERSON] помер [INFO] року, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати Цивільний Кодекс 2004 року. Крім того, представник відповідача ствердив, що позивачі спадщину на майно померлої [PERSON] не прийняли, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала та пояснила суду, що згідно із записами в погосподарських книгах сільської ради [PERSON] з 1989 року почав проживати разом із [PERSON] Спочатку спадкодавець [PERSON] склала заповіт на належний їй житловий будинок та земельну ділянку в користь свого чоловіка [PERSON], однак після того, як [PERSON] [INFO] року помер, [PERSON] змінила заповіт в користь [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, ствердили факти, наведені в позовній заяві. Крім того, позивач [PERSON] пояснила суду, що її батько [PERSON] у 1989 році почав спільно проживати разом із [PERSON], а в 1991 році вони уклали шлюб. Житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], був збудований [PERSON] разом із її першим чоловіком. Однак [PERSON] за свого життя здійснював ремонт вищевказаного будинку, добудував веранду та ванну, провів газове опалення та каналізацію. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, ствердив факти, наведені в позовній заяві. Крім того пояснив суду, що згідно із ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Оскільки [PERSON] проживав у вищевказаному житловому будинку, починаючи з 02 лютого 1989 року, тому він був членом колгоспного двору і мав право на 1/2 частину майна колгоспного двору, а тому кожен із чотирьох позивачів, які є спадкоємцями першої черги його майна за законом, має право на 1/8 частину цього житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідача та її представника, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05 травня 2009 року Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.22, т.1), [PERSON] помер [INFO] року в с.Перемиль Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із довідки № 1012 від 27 серпня 2012 року, виданої Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.164, т.2), вбачається, що житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в с.Перемиль Горохівського району Волинської області, був побудований [PERSON] у 1974 році власними силами. Витягом з погосподарської книги № 2 за 2010 рік, виданим Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.28, т.1), стверджується, що по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, рік побудови 1974, який знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON] Як вбачається із технічної документації на садибний житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.97-100, т.1), вищевказаний житловий будинок має площу 58,0 кв.м., рік побудови 1974. На території цієї садиби знаходиться, крім будинку, ще й прибудова (а), рік побудови 1974, хлів (Б-1), рік побудови 1974, сарай (б), рік побудови 1974, літня кухня (В-1), рік побудови 1974, гараж (в), рік побудови 1974, сарай (Г-1), рік побудови 1974, сарай (Д-1), рік побудови 1974, сарай (Е-1), рік побудови 1974, погріб з шийкою (Ж), рік побудови 1974, вбиральня (З), рік побудови 1974, колодязь (Л), огорожа (1). Із довідки № 1277 від 16 листопада 2011 року, виданої Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.25, т.1), та особового рахунку [PERSON] № [NUMBER] (а.с.24, т.1) вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 2 с.Перемиль Горохівського району за 1986-1990 роки [PERSON], який помер [INFO] року, проживав у господарстві [PERSON] з 02 лютого 1989 року. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 09 лютого 1991 року Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.23, т.1), стверджується, що 09 лютого 1991 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] Згідно довідки № 503 від 24 березня 2011 року, виданої Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.20, т.1), [PERSON] проживала до [INFO] року у с.Перемиль Горохівського району Волинської області одна, та після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться в цьому ж населеному пункті. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є його діти від першого шлюбу - син [PERSON] та дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] почав проживати разом із [PERSON] приблизно з 1988-1989 років. [PERSON] за свого життя здійснював ремонт житлового будинку, добудував веранду, провів газове опалення, доглядав за господарством. Після його смерті [PERSON] залишилася проживати одна. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] збудувала житловий будинок разом із своїм першим чоловіком, дітей у них не було. Коли [PERSON] почала спільно проживати із [PERSON], то його діти були вже одруженні та проживали окремо. Інколи діти [PERSON] та [PERSON] навідувалися до них, допомагали по господарству. [PERSON] збудував у вищевказаному домоволодінні веранду та льох. Після його смерті [PERSON] залишилася проживати одна, однак останні вісім місяців її життя за нею доглядала [PERSON], в користь якої і був складений заповіт. Як вбачається з подання правління СВК "Нива" про призначення пенсії [PERSON] та відомостей про стаж його роботи (а.с.196-198, т.2), [PERSON] з 1950 по 1994 рік працював у місцевому господарстві на різних роботах. Згідно ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Однак п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" стверджується, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, з огляду на вищенаведене, судом встановлено, що [PERSON] втратив право на майно колгоспного двору господарства [PERSON], як такий, що проживав у її домоволодінні менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року. Таким чином, посилання позивачів на той факт, що [PERSON], як член колгоспного двору, мав право на 1/2 частину належного їй житлового будинку, на думку суду, є безпідставним. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається із постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1831/02-31 (а.с.26, т.1), 29 листопада 2011 року позивач [PERSON] подала до Горохівської державної нотаріальної контори документи про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] та який належав [PERSON] і [PERSON] Вищевказані документи було подано після закінчення визначеного ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Будь-яких інших доказів факту прийняття позивачами спадщини на майно померлих [PERSON] та [PERSON], а також доказів поважності причини пропуску ними терміну прийняття цієї спадщини суду не представлено. Таким чином судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як діти [PERSON] від першого шлюбу, є спадкоємцями його майна за законом, однак вважаються такими, що не прийняли спадщину, яка відкрилася після його смерті. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.21-Том-1), [PERSON] померла [INFO] року в с.Перемиль Горохівського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. При житті [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 28 лютого 2007 року Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.90, т.1). Однак 07 липня 2009 року [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], та земельну ділянку розміром 0,41 га., яка знаходиться в с.Перемиль Горохівського району Волинської області, [PERSON], що стверджується заповітом, посвідченим Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.111, т.2). Крім того, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності серії ЯБ № 482457 [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 21 січня 2010 року Перемильською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.57, т.1). Згідно ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. З огляду на вищенаведене суд вважає, що заповітами, складеними [PERSON] 07 липня 2009 року та 21 січня 2010 року, скасовано заповіт, який складений нею 28 лютого 2007 року в частині заповідання [PERSON] вищевказаних житлового будинку та земельних ділянок. Крім цього, позивачами не представлено суду жодних доказів, які могли б свідчити про недійсність складеного 07 липня 2009 року [PERSON] заповіту, а тому, на думку суду, в задоволенні позову в частині визнання вищевказаного заповіту недійсним позивачам слід відмовити. Матеріалами спадкової справи № 152/2011, заведеної 22 березня 2011 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.49-58, т.1), стверджується, що крім [PERSON] та [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений ст.1270 ЦК України строк до нотаріальної контори ніхто не звертався. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що, оскільки житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], не входить до складу спадщини після померлого [PERSON], а позивачі спадщину, яка відкрилася після його смерті, не прийняли, то у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності за кожним із них на 1/8 частину вищевказаного будинку слід відмовити.

Резолютивна частина:
У задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним та визнання права власності за кожним із позивачів на 1/8 частину житлового будинку з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], відмовити повністю.

Результат: denied