Вид судочинства: commercial
Суддя: Коваленко Олександр Олексійович
Дата ухвалення: 2013-09-17 00:00:00+03

Обставини справи:
На протязі 2008 та 2012 років між сторонами було укладено наступні договори: договір № 20 від 01.01.200… року на надання позивачем відповідача послуг з водопостачання та водовідведення, укладений між позивачем та відповідачем-1; договір № 20 від 01.01.09р. поруки зі строком дії до 31.12.09р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2; договір № 20/11 від 01.01.11р. поруки зі строком дії до 31.12.11р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2; договір № 6Т від 03.05.12р. про закупівлю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за державні кошти на загальну суму 997,68грн. зі строком дії до 31.12.12р., укладений між позивачем та відповідачем-2 і оскільки позивач своєчасно та у повному обсязі надавав відповідачам обумовлені послуги, які відповідачі не своєчасно та не у повному обсязі сплачували у відповідачів перед позивачем за період з жовтня 2008 року по червень 2013 року за умовами вищеназваних договорів виникла заборгованість на загальну суму 2296,70грн. і оскільки дану заборгованість відповідач-1 та відповідач-2 у добровільному порядку не сплатили позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про примусове стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за умовами вищеназваних договорів у загальній сумі 2296,70грн. Додатково, посилаючись на п.6.2 умов договору № 20 від 01.01.200… року, укладеного між позивачем та відповідачем-1, без зазначення термінів його дії позивач просить суд стягнути з відповідачів за період з жовтня 2008 року по червень 2013 року 28737,49грн. пені та посилаючись на ст.625 Цивільного кодексу України, а саме за порушення грошових зобов'язань по своєчасній оплаті наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача за період з листопада 2008 року по травень 2013 року інфляційні втрати у розмірі 299,44грн. та три відсотки річних у розмірі 230,79грн. Судові витрати по справі у вигляді 1720,50грн. судового збору позивач просить суд стягнути з відповідачів посилаючись на те, що дану справу до суду було доведено саме з вини відповідачів. З письмовим клопотанням про поновлення пропущених строків позовної давності позивач до господарського суду не звертався. Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази до матеріалів справи подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу у письмовій формі. У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. Згідно приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до вимог ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч.1 п.1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 262 Цивільного кодексу України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач як з усним клопотанням, так із письмовим клопотанням про поновлення трирічного строку позовної давності в судовому засіданні до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Пунктом 4 ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до вимог ч.1 п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, у зв'язку з чим позивач повинен був нарахувати пеню від суми боргу за останні шість місяців перед зверненням до суду з позовною заявою. Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих сторонами на вимогу суду в судове засідання в обґрунтування своїх позовних вимог та своїх позовних заперечень та заслухавши повноважних представників сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача-1 на користь позивача заборгованості на загальну суму 2296,70грн., що виникла в період жовтня 2008 року по червень 2013 року на підставі укладених наступних договорів: договір № 20 від 01.01.200… року на надання позивачем відповідачеві-1 послуг з водопостачання та водовідведення, укладений між позивачем та відповідачем-1 без зазначення сторонами року його підписання; договір № 20 від 01.01.09р. поруки зі строком дії до 31.12.09р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2; договір № 20/11 від 01.01.11р. поруки зі строком дії до 31.12.11р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2, слід визнати не обґрунтованими, документально недоведеними, такими, що суперечать матеріалам справи та чинному законодавству України, а отже є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вина відповідача-1, відповідно до вимог ст. 614 Цивільного кодексу України - відсутня, що підтверджується оригіналами документів у вигляді: Директиви Командувача військами Південного оперативного командування від 18.04.06р. № 6/1/050 якою військовим комісаріатам було встановлено правовий статус без права юридичної особи, що позивачеві було відомо зі статутних документів відповідача-1; відповідно до директиви Міністра оборони України від 20.01.05р. №Д-332/1/03, від 20.04.05р. №Д-322/1/10, від 30.06.05р. №Д-332/1/014, розпорядження начальника Головного КЕУ від 09.12.05р. № 303/18/2050, з метою якісного утримання, обслуговування та забезпечення по наданню комунальних послуг для установ Міністерства оборони відповідач-1 передав, а відповідач-2 взяв на себе повністю фінансове забезпечення (ведення поточних розрахунків) за наданні комунальні послуги для відповідача-1 у повному обсязі, у зв'язку з чим всі фінансові зобов'язання щодо сплати за надані комунальні послуги для районних (міських) військкоматів були покладені на відповідача-2 та укладено договір поруки №20/11 від 01.01.11р. Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих сторонами на вимогу суду в судове засідання в обґрунтування своїх позовних вимог та своїх позовних заперечень та заслухавши повноважних представників сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача-2 на користь позивача заборгованості на загальну суму 2296,70грн., що виникла в період жовтня 2008 року по червень 2013 року на підставі укладених на протязі 2008 та 2012 років наступних договорів: договір № 20 від 01.01.200… року на надання позивачем відповідачеві-1 послуг з водопостачання та водовідведення, укладений між позивачем та відповідачем-1 без зазначення сторонами року його підписання; договір № 20 від 01.01.09р. поруки зі строком дії до 31.12.09р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2; договір №20/11 від 01.01.11р. поруки зі строком дії до 31.12.11р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2; договір № 6Т від 03.05.12р. про закупівлю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за державні кошти на загальну суму 997,68грн. зі строком дії до 31.12.12р., укладений між позивачем та відповідачем-2 і оскільки позивач своєчасно та у повному обсязі надавав відповідачам обумовлені послуги, які відповідач не своєчасно та не у повному обсязі сплачував у відповідачів перед позивачем за період з жовтня 2008 року по червень 2013 року за умовами вищеназваних договорів виникла заборгованість на загальну суму 2296,70грн. і оскільки дану заборгованість відповідач-1 та відповідач-2 у добровільному порядку не сплатили позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про примусове стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за умовами вищеназваних договорів у загальній сумі 2296,70грн., слід визнати обґрунтованими, але такими, що підлягають задоволенню частково у сумі 243,00грн. виходячи з наступного: договір № 20 від 01.01.200… року укладений між позивачем та відповідачем-1, без зазначення сторонами року його укладання, на який позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, відповідач-2 з позивачем не укладав; договір № 20 від 01.01.09р. поруки зі строком дії до 31.12.09р., укладено між позивачем та відповідачем-1 та відповідачем-2 і на який позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог суд також не може прийняти, оскільки згідно з п.1.1 умов даного договору, відповідач-2 взяв на себе зобов'язання у якості поручителя саме за договором № 226 від 01.08.08р., який ні в оригіналі, ні в копії позивач не тільки не залучив до матеріалів справи, а й не надав в судове засідання; договір № 20/11 від 01.01.11р. поруки зі строком дії до 31.12.11р., укладений між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 відповідно до вимог ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України, у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги по поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Отже, відповідно до вимог п.4.8 даного договору строк звернення з позовними вимогами позивача до відповідача-2 сплинув; з письмовим клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності у разі його пропуску з поважних причин, відповідно до вимог ст.267 Цивільного кодексу України, відповідач до суду не звертався; Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі на п.6.2 умов договору № 20 від 01.01.200… року, укладеного між позивачем та відповідачем-1, без зазначення термінів його укладання - дії за період з жовтня 2008 року по червень 2013 року 28737,49грн. пені та посилаючись на ст.625 Цивільного кодексу України, а саме за порушення грошових зобов'язань по своєчасній оплаті наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача за період з листопада 2008 року по травень 2013 року інфляційні втрати у розмірі 299,44грн. та три відсотки річних у розмірі 230,79грн., слід визнати обґрунтованими, але такими, що підлягають задоволенню частково у сумі 8,32грн. інфляційних та 3% річних у сумі 15,83грн., оскільки відповідно до вимог ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Заперечення відповідача-1 у якому він просить суд відмовити позивачеві в позові до відповідача-1 у повному обсязі з посиланням на те, що відповідно до вимог ст. 614 Цивільного кодексу України - його вина у виникненні даної заборгованості у сумі 2296,70грн. за вищеназваними договорами, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог відсутня, слід визнати обґрунтованими та документально доведеними, що підтверджується оригіналами документів у вигляді: Директиви Командувача військами Південного оперативного командування від 18.04.06р. № 6/1/050 якою військовим комісаріатам було встановлено правовий статус без права юридичної особи, що позивачеві було відомо зі статутних документів відповідача-1; відповідно до директив Міністра оборони України від 20.01.05р. №Д-332/1/03, від 20.04.05р. №Д-322/1/10, від 30.06.05р. №Д-332/1/014, розпорядження начальника Головного КЕУ від 09.12.05р. № 303/18/2050, з метою якісного утримання, обслуговування та забезпечення по наданню комунальних послуг для установ Міністерства оборони відповідач-1 передав, а відповідач-2 взяв на себе повністю фінансове забезпечення (ведення поточних розрахунків) за наданні комунальні послуги для відповідача-1 у повному обсязі, у зв'язку з чим всі фінансові зобов'язання щодо сплати за надані комунальні послуги для районних (міських) військкоматів були покладені на відповідача-2 та укладено договір поруки №20/11 від 01.01.11р. Заперечення відповідача-2 у якому він просить суд відмовити позивачеві в позові до відповідача-1 у повному обсязі з посиланням на те, що відповідно до вимог ст.614 Цивільного кодексу України - його вина у виникненні даної заборгованості у сумі 2296,70грн. за вищеназваними договорами, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог відсутня, слід визнати обґрунтованими та документально доведеними, що підтверджується оригіналами документів. В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача-2 на користь позивача судовий збір у розмірі 14,62грн., з урахуванням того, що 0,85% позовних вимог позивача судом задоволено. На підставі вищенаведеного та

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська (49005, м.Дніпропетровськ, вул.Феодосіївська, 13; ідентифікаційний код 08004581) на користь Синельниківського міського комунального підприємства "Водоканал" (52500, Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Богми, 26; ідентифікаційний код 31802662) 243,00грн. (двісті сорок три грн. 00 коп.) - основна заборгованість; 8,32грн. (вісім грн. 32 коп.) - інфляційні втрати; 15,83грн. (п'ятнадцять грн. 83 коп.) - 3% річних; 14,62грн. (чотирнадцять грн. 62 коп.) - судовий збір, видати наказ. В решті відмовити. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. В задоволенні позову до Дніпропетровського обласного Військогового комісаріату (49006, м.Дніпропетровськ, вул.Шмідта, 16) в особі Синельниківського об'єднання міського військового комісаріату (52500, Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Леніна, 27) відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Суддя О.О. Коваленко Повне рішення складено 23.09.13р.

Результат: partial