Вид судочинства: criminal
Суддя: Зайцева М. С.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] , перебуваючи на посаді стрільця - помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , у військовому званні «старший солдат», реалізуючи умисел направлений на придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, з метою подальшого вживання без мети збуту, 03.09.2024 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в Луганській області, біля села Нововодяне на одній із вулиць знайшов у кущі біля дороги паперову коробку з речовиною зеленого кольору із наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою 6,3012 грамів, після чого поклав до кишені шортів, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб, та з вказаного моменту почав незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, без мети збуту. 11.09.2024 року [PERSON] , сівши до маршрутного автотранспортного засобу, попрямував до м. Харкова. Приблизно о 20:00 годині на блокпосту, розташованому на 516 км. Автодороги Київ - Харків - Довжанський (за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 320), маршрутний транспортний засіб, в якому перебував [PERSON] , зупинений співробітниками НПУ, НГУ, де у [PERSON] виявлено в кишені шортів паперову коробку з речовиною зеленого кольору, обіг якої обмежено - канабіс, яку останній перевозив без мети збуту. 11.09.2024 року в ході огляду місця події слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області у період часу з 21:00 години до 21:15 години, на блокпосту КРП Чугуїв, 516 км. Автодороги Київ - Харків - Довжанський, який розташований за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 320, у [PERSON] в присутності двох понятих вилучено паперову коробку з речовиною зеленого кольору, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-24/27401-НЗПРАП від 23.09.2024 року речовина, масою 6,3012 грамів, є канабісом, що віднесено до наркотичних засобів та рослин обіг яких обмежено, масою канабісу в перерахунку на суху речовину склала 5,6850 грамів. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту. Відповідно до положень ч.2 ст.302 КПК України обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого про роз`яснення йому вказаних вище положень КПК України та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. При цьому [PERSON] подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника [PERSON] . Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до ч.3 ст.382 КПК України, суд не вбачає. А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України. Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання [PERSON] своєї винуватості, доходить висновку, що він вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку обвинуваченим, дані про його особу. Обвинувачений неодружений, перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] , не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання [PERSON] , є щире каяття. Обставини, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому відсутні. З урахуванням зазначених обставин, обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого проступку, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, відсутність судимостей, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових проступків є призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.309 КК України. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення. Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року). Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину». Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд керується також положенням п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, згідно з яким суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Запобіжний захід стосовно [PERSON] не обирався. Процесуальні витрати за проведення експертизи стягнути з обвинуваченого на користь держави. Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. Стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/17401-НЗПРАП від 23 вересня 2024 року в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп. Речові докази у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024226210000370 від 12.09.2024 року, а саме: полімерний сейф - пакет НП України СRI1079349 з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину - 5,6850 грам - знищити. Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок відповідно до ст.ст.393,395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку ст.382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву. Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 02 січня 2025 року в одному примірнику. Головуючий

Результат: guilty