Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Терещенко О. І.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
30 вересня 2019 року до Білопільського районного суду Сумської області з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №049463 від 22 вересня 2019 року, складений відносно [PERSON] , в якому зазначено, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки 22 вересня 2019 року, о 00:40 год., по вул. Садовай в с. Кальченки Білопільського району Сумської області керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21043, н.з. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків. У судовому\~засіданні [PERSON] \~свою провину\~не визнав\~повністю,\~відносно обставин,\~викладених у\~протоколі про\~адміністративне правопорушення від 22 вересня 2019 року, заперечував. Суду пояснив, що в ніч з 21 на 22 вересня 2019 року перебував в с. Кальченки Білопільського району разом з дружиною, братом та друзями. Там відбулась бійка між ними та групою молодиків. Бійка відбулась на очах у працівників поліції, які не прийняли жодних заходів для її припинення, а, навпаки, висловили йому претензії, що він у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем. Окрім того, свідками у протоколі вони вказали саме тих молодиків, які їх побили. В цей вечір він вживав спиртне, але автомобілем не керував. Коли працівники поліції стали вимагати пройти медосвідування, то він їм заявив про те, що автомобілем він не керував, тому проходити освідування не буде, автомобіль взагалі просто стояв, бо вони чекали його батька, який повинен був їхати за кермом. Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд тричі викликав в судове засідання свідків, що зазначені у протоколі, а саме: [PERSON] та [PERSON] , але забезпечити явку до суду цих осіб не представилося можливим, оскільки за вказаними у протоколі адресами ці свідки не проживають (а. с. 27-31, 55-56, 58-61). До протоколу долучений оптичний диск з відеозаписом подій зупинення [PERSON] (а. с. 10). При його перегляді встановлено, що на відео відсутнє зображення подій про те, що [PERSON] дійсно керував автомобілем і відмовився проходити огляд на стан спяніння. Відео починається з того, що автомобіль стоїть, навколо нього багато людей, [PERSON] говорить, що він не керував автомобілем, поруч з ним перебувала жінка, яка вказувала, що саме вона була за кермом. Також там присутні й інші чоловіки, які вказували, що [PERSON] не керував автомобілем. При цьому жінка висловлювала працівникам поліції зауваження з приводу того, що коли їх били, то вони не припинили незаконних дій. Але працівники поліції навіть не встановили особи цих людей, не відібрали у них пояснень з метою встановлення, хто ж саме керував автомобілем. Також судом був переглянутий оптичний диск з відеозаписом подій зупинення [PERSON] , який суду надав захисник останнього (а. с. 48). При його перегляді встановлено, що під час складання протоколу дійсно відбувається бійка, [PERSON] лежав на землі. При цьому на відео мається зображення і працівника поліції у форменному одязі. Але на ньому також не зафіксовано, щоб [PERSON] рухався на автомобілі. Суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, суду не надано. Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). Заслухавши [PERSON] , його захисника Руднєва Є.Г., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення. Захисником Руднєвим А.М. подані клопотання про повернення протоколу відносно [PERSON] для доопрацювання та закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 38 КУпАП, на що суд зазначає, що законних підстав для направлення для доопрацювання протоколу немає, щодо закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд вважає зазначити таке. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. За змістом частини першої статті 38 КУпАП закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, спливу встановленого законом строку. Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Саме такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду №927/623/18 від 16 квітня 2019 року. Оскільки в судовому засідання винуватість [PERSON] не встановлена, а, навпаки, встановлено, що в його діях відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадженні у справі підлягає закриттю саме з цих підстав на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а не на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суд через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Суддя \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Результат: closed