Вид судочинства: criminal
Суддя: Кириленко О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
16.12.2024 близько 02 години у [PERSON] , який перебував у спальній кімнаті житлового будинку по [ADDRESS] , під час словесного конфлікту із [PERSON] , в який втрутився її малолітній син - [PERSON] , [INFO] , виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому. У вищевказаний день, час та місці [PERSON] , реалізуючи свій протиправний умисел, будучи невдоволеним поведінкою малолітнього [PERSON] , з метою показати свою перевагу в силі, підійшов до останнього та схопивши його за верхній одяг, кинув на ліжко, після чого, тримаючи в руках «чотки», наніс ними удар по тулубу малолітнього [PERSON] . Після чого, [PERSON] продовжив суперечку з присутньою [PERSON] , тримаючи останню за руки. В цей час малолітній [PERSON] , з метою захисту матері, підійшов та вдарив [PERSON] рукою по спині. Надалі, [PERSON] розвернувся до малолітнього [PERSON] та кулаком правої руки наніс йому один удар по обличчю в ділянку лівого ока, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді синця та садна обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Умисні дії [PERSON] знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали у вигляді отримання потерпілим [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Таким чином, стороною обвинувачення дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень. [PERSON] у заяві від 24.12.2024, яка підписана останнім та його захисником [PERSON] , зазначив, що він беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні. З поданої представником потерпілого [PERSON] та самим потерпілим [PERSON] заяви, вбачається, що останні не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду. З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження. Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій [PERSON] відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Призначаючи покарання, суд враховує, що від вчиненого обвинуваченим кримінального проступку тяжких наслідків не настало, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується, як такий щодо якого скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт, оскільки обвинувачений ніде не працює та не має постійного джерела доходу, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення [PERSON] та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому. Водночас, судом встановлено, що вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.05.2022, [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та 13.08.2024 умовно-достроково звільнено ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від відбування покарання на строк 10 місяців 25 днів. На даний час вказане покарання є невідбутим в повному обсязі. Відповідно п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. У відповідності до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Окрім того, як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Враховуючи вказане, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом складання невідбутого покарання за попереднім вироком, до покарання [PERSON] у виді 120 годин громадських робіт, що відповідає 15 дням позбавлення волі, слід частково приєднати невідбуте покарання у виді 10 місяців позбавлення волі. Відтак, остаточне покарання [PERSON] за правилами ст. ст. 71, 72 КК України, слід визначити у виді 10 місяців 15 днів позбавлення волі. Цивільний позов у провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався. Запобіжний захід щодо [PERSON] не обирався, підстав для його обрання не вбачається. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт. На підставі статей 71 та 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком суду у виді 120 годин громадських робіт, що відповідає 15 дням позбавлення волі, [PERSON] частково приєднати невідбуте ним покарання, призначене вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.05.2022, остаточно призначити покарання у виді 10 (десяти) місяців 15 (пятнадцяти) днів позбавлення волі. Строк відбування покарання [PERSON] обчислювати з дня виконання вказаного вироку. Запобіжний захід щодо [PERSON] до набрання вироком суду законної сили не обирати. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. Суддя [PERSON]

Результат: guilty