Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Бородій В. М.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
26 листопада 2018 року, о 09 годині 10 хвилин, [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mazda», д.н.з. [NUMBER], в місті Києві, на перехресті вул. Газопровідна та пр-ту Правди, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив п. 13.1 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] в судове засідання з'явився, при розгляді справи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - не визнав та пояснив, що він, керуючи автомобілем [NUMBER], знаходився в крайній правій смузі та мав здійснити рух прямо. В крайній лівій смузі знаходився транспортний засіб «Volksvagen» д.н.з. [NUMBER], який мав здійснити рух ліворуч. Обидва транспортні засоби не рухались. Несподівано транспортний засіб «Volksvagen» почав рух не тільки вперед, а й в сторону автомобіля «Mazda», тобто праворуч по траєкторії свого руху і здійснив наїзд на автомобіль «Mazda», який знаходився без руху. Він різко викрутив кермо вправо та почав рух вправо. Оскільки водій автомобіля «Volksvagen» поводив себе дуже агресивно, він проїхав далі до перехрестя, де і викликав поліцію. [PERSON] зазначив, що смуги для руху не розділені та зіткнення відбулось між смугами для руху. Потерпілий [PERSON] суду пояснив, що 26.11.2018р., керуючи автомобілем «Volksvagen», на перехресті вул. Газопровідна та пр-ту Правди, мав намір повернути на пр-т Правди. Однак, в його автомобіль здійснив наїзд автомобіль «Mazda», який намагався повернути нехтуючи правилами дорожнього руху та не ввімкнувши сигнал повороту. [PERSON] зазначив, що зіткнення відбулось в лівій смузі. Згідно висновку експертного дослідження № 067-11(Д)/18 від 27.12.2018р., в умовах місця пригоди відбувалась контактна взаємодія між центральною частиною фільонки правої передньої двері автомобіля «Фольксваген» та зовнішньою поверхнею корпуса лівого дзеркала автомобіля «Мазда», під час контактної взаємодії відбувалось переміщення автомобіля «Фольксваген» ззаду-наперед та зліва-направо відносно автомобіля «Мазда», що з технічної точки зору свідчить про поперечне маневрування автомобіля «Фольксваген» в бік автомобіля «Мазда». Дослідженням експерта встановлено, що пояснення [PERSON] щодо обставин розвитку пригоди не позбавлені технічної спроможності, натомість, пояснення [PERSON] не знаходять свого технічного підтвердження і з позицій технічного аналізу пригоди є неспроможними. Виходячи з механізму контактної взаємодії транспортних засобів в діях водія автомобіля «Мазда» невідповідності вимогам п. 10.4, п. 13.1 ПДР України з технічної точки зору не вбачається. Виходячи з механізму контактної взаємодії транспортних засобів, в причинному зв'язку з виникненням пригоди перебувають одноосібні дії водія автомобіля «Фольксваген» [PERSON], пов'язані з невиконанням вимог п. 10.1, п. 13.1, п. 13.3 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого cт.124 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, зокрема,: даними протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, даними схеми ДТП, яку підписали учасники ДТП та якою зафіксовано місце зіткнення, відомостями про пошкодження транспортних засобів. Оцінюючи сукупність досліджених доказів, суд прийшов до висновку про порушення [PERSON] п. 13.1 ПДР України, який передбачає: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечного інтервалу», та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного: Згідно п. 11.1 ПДР України: «Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними». Як вбачається з пояснень обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності розмітки смуг руху в напрямку їх руху, вони визначили для себе, що вони рухаються по вул. Газопровідній в напрямку пр-ту Правди при наявності двох смуг руху. При цьому, [PERSON] стверджує, що рухався в крайній правій смузі, а [PERSON] стверджує, що він рухався в крайній лівій смузі. Згідно схеми місця ДТП, ширина проїжджої частини у напрямку руху водіїв становила 7,2 м. При умовному розподіленні вказаної ширини на дві смуги руху, ширина їх становить 3,6м. Згідно схеми місця ДТП, з якою погодились та яку підписали обоє учасників ДТП, місце зіткнення розташоване на відстані 5,7м. від правого краю проїжджої частини. Тобто, беззаперечно, на переконання суду, в крайній лівій смузі руху, в якій рухався автомобіль потерпілого. Недотримання бокового інтервалу з боку водія [PERSON], на переконання суду, знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою. Вказаний висновок відповідає правовим позиціям Верховного суду викладеним у постанові № 5-218кс15 від 05.11.2015 року, зокрема про те, що у разі коли дорожньо-транспортна пригода сталася за участю двох водіїв транспортних засобів особливе значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. Оцінюючи висновки експертного дослідження № 067-11(Д)/18, суд прийшов до переконання, що вони не спростовують твердження про недотримання [PERSON] бокового інтервалу, оскільки експертом аналізується механізм зіткнення, можлива послідовність руху транспортних засобів, однак, належним чином не враховується дотримання бокового інтервалу руху транспортних засобів, недотримання [PERSON] визначеної ним смуги руху, з врахуванням його доводів, що він мав намір перебувати в крайній правій смузі та рухатись прямо. Суд також бере до уваги, що будь які докази, в тому числі дослідження експерта, не мають наперед визначеного пріоритету, а оцінюються в їх сукупності та взаємозв'язку. За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON], своїми діями, які виразились в порушенні п. 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом'якшують відповідальність - не встановлено. З врахуванням характеру вчиненого адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Окрім цього, стягненню з [PERSON] підлягає судовий збір, згідно ст. 40-1 КпАП України, яка передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. При цьому, виходячи з того, що діяння скоєно 26 листопада 2018р., суд застосовує судовий збір, який був чинний на день вчинення правопорушення. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Стягнути з [PERSON] судовий збір у сумі 352 гривні 40 копійок. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання. Згідно ст. 308 КпАП України, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення. Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили. В разі оскарження постанови, відповідно до ст. 291 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст. 301 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва. Суддя В. М. Бородій

Результат: guilty