Вид судочинства: criminal
Суддя: Жила В. С.
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
Обвинувачений [PERSON] діючи умисно, незаконно, з метою контрабандного переміщення із Сполучених Штатів Америки на територію України з приховуванням від митного контролю, шляхом утруднення виявлення заборонених до переміщення через митний кордон предметів, у середині серпня 2020 року, перебуваючи в будинку № 2343 по вул. Ріплей у м. Філадельфія США, приховав 150 шт. патронів калібру 9 мм (9x19мм) до пістолета Парабелум (Люгер), придатних для стрільби з нарізної вогнепальної зброї в металевій банці з кавою «Classic Roast - 865 g», яку в свою чергу помістив до міжнародного поштового відправлення № CV 813934555 US серед інших речей та відправив в Україну на адресу: [ADDRESS] , вказавши себе його відправником та отримувачем. При цьому, вказані патрони [PERSON] не вніс у декларацію до вказаного міжнародного поштового відправлення. 11.09.2020 міжнародне поштове відправлення № CV 813934555 US із прихованими у ньому боєприпасами, яке слідувало з США в Україну на адресу [PERSON] , перетнуло митний кордон України на території ММПО СП «Росан» митного поста «Львів Поштовий» Галицької митниці Держмитслужби, що за адресою»: м. Львів, вул. Зелена, 147, де в ході митного контролю в металевій банці з кавою «Classic Roast 865 g» виявлено приховані [PERSON] 150 шт. пістолетних патронів калібру 9 мм (9x19мм) до пістолета Парабелум (Люгер), загорнутих у фольгу та придатних для стрільби з нарізної вогнепальної зброї. Під час судового розгляду обвинувачений [PERSON] у присутності захисника винуватість в інкримінованому йому злочині - вчиненні контрабанди боєприпасів, а саме їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу та місця вчинення злочину, кількості боєприпасів та способу їх приховання. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. При цьому, суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора та захисника заперечень з цього приводу не поступило. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, щодо речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Кваліфікація дій обвинуваченого [PERSON] за ч. 1 ст. 201 КК України є правильною, оскільки останній вчинив контрабанду боєприпасів, а саме їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначаючи покарання обвинуваченому [PERSON] судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, одружений, має постійне місце проживання (реєстрації) в Україні, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на медичних обліках не перебуває. Судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді органу пробації, згідно з якою ризик вчинення [PERSON] повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, та середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, щире каяття, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). У разі звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням доцільним є покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. З огляду на означені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення [PERSON] покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України. Водночас, враховуючи каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення після оголошення підозри обвинуваченому, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наведені відомості про особу обвинуваченого, його пенсійний вік, суд дійшов висновку про можливість звільнення [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки. Підстав для застосування щодо обвинуваченого ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, судом не встановлено з огляду на наступне. Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім окремих випадків, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення. Частина 1 цієї норми надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання приводить до висновку, що застосування статті 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. У постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №744/884/17 міститься висновок про те, що обставини, що пом`якшують покарання, чи сукупність цих обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.09.2024 у справі № 607/14572/22, щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належне критичне оцінення винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка її після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю скоєного нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає в розшуку майна, здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи. Попри те, що обвинувачений [PERSON] вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у суду відсутні підстави вважати, що така обставина як щире каяття істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, адже, згідно з обставинами справи, протиправні дії обвинуваченого були зупинені працівниками правоохоронних органів 11.09.2020 в ході огляду місця події. Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що [PERSON] вчиняв дії, які б вказували на бажання останнього не доводити свого злочинного умислу на контрабандне переміщення із США на територію України з приховуванням від митного контролю боєприпасівдо кінця, зокрема, відкликання міжнародного поштового відправлення,самостійне повідомлення правоохоронних органів про вчинення означеного злочину чи видачу патронів. Стосовно такої обставини як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, то суд зазначає, що кримінальне правопорушення [PERSON] вчинено у середині серпня 2020 року. При цьому, як вбачається із наданих суду матеріалів щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу та наданих обвинуваченим показань, на початку жовтня 2020 року [PERSON] було допитано в якості свідка, після чого 12.10.2020 останній перетнув державний кордон України. 15.10.2020 [PERSON] повідомлено про підозру, 29.10.2020 - оголошено в розшук із зупиненням досудового розслідування у кримінальному провадженні. 14.08.2024 [PERSON] затримано під час перетину державного кордону у міжнародному ППр для автомобільного сполучення «Рава-Руська» під час в`їзду в Україну та надалі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України. Разом з тим, судом взято до уваги те, що вже після затримання та повідомлення [PERSON] підозри, останній співпрацював зі стороною обвинувачення та надав визнавальні показання. Проте, особу [PERSON] як винуватця злочину було встановлено в ході проведення досудового розслідування. Суд відхиляє доводи учасників провадження про можливість застосування до обвинуваченого покарання за вчинення означеного кримінального правопорушення у вигляді штрафу також і з тих підстав, що згідно довідки про доходи від 03.10.2024 № 3226122775670205 та відомостей про доходи від 03.10.2024 загальна сума доходів обвинуваченого за 2023 та 2024 роки становили 3 867,74 грн., що ставить під сумнів можливість оплати ним штрафу у запропонованому прокурором істотному розмірі. Докази зворотного у матеріалах провадження відсутні. Таким чином, наведене у своїй сукупності не свідчить про наявність у суду підстав вважати, що обвинувачений повною мірою усвідомив негативні наслідки своїх злочинних дій. За наведеного, суд приходить до висновку, що хоча й формально існують дві обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, однак у матеріалах справи відсутні дані, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення. З огляду на викладене, відсутній означений другий обов`язковий елемент, що дозволяє суду застосувати ст. 69 КК України при призначенні особі покарання. Що стосується заявленого захисником [PERSON] клопотання про зобов`язання органу Державної міграційної служби України повернути обвинуваченому належного йому паспорта громадянина Сполучених Штатів Америки, то враховуючи відсутність у такого документу статусу речового доказу у провадженні, а також за відсутності доказів неможливості самостійного отримання [PERSON] такого документу, суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання. Речові докази у справі, а саме: - паперові рушники - 4 шт., каву розчинну - 2 банки, каву в пачках - 2 шт., каву в банках - 3 шт., шкарпетки чоловічі - 9 пар (постанова про визнання речовими доказами від 11.09.2020) - повернути [PERSON] ; - первинне упакування міжнародного поштового відправлення № CV813934555US, що являє собою картонну коробку коричневого кольору обмотану червоною плівкою приблизним розміром 45*60*45 см, на якій наявна інформативна бірка: відправник [PERSON] , отримувач: [PERSON] , Україна, [ADDRESS] , з номером даного міжнародного відправлення № CV813934555US, металеву банку з написом «Classic Roast - 865 g» з меленою кавою із ознаками розкриття та частками фольги (постанова про визнання речовими доказами від 11.09.2020) - знищити; - упакування міжнародного поштового відправлення № CV813934555US, що являє собою картонну коробку коричневого кольору обмотану червоною плівкою, на якій наявна інформативні бірки: «відправник [PERSON] , отримувач: [PERSON] , Україна, [ADDRESS] »; «Пакет № 1»; на місцях стику наклеєно печатку «Для пакетів № 25 УСБУ у Львівській області» (постанова про визнання речовими доказами від 05.10.2020) - знищити; - митну декларацію до міжнародного поштового відправлення №CV813934555US на 1 арк., акт на розкриття та перепакування поштового відправлення від 11.09.2020 на 1 арк. (постанова про визнання речовими доказами від 11.09.2020), а також митну декларацію до міжнародного поштового відправлення №CV813934555US із розпискою громадянки [PERSON] про отримання на 1 арк. (постанова про визнання речовими доказами від 05.10.2020) - залишити при матеріалах кримінального провадження; - спецпакет «Експертна Служба» №5318571 із пістолетними патронами калібру 9 мм (9х19 мм) до пістолета Парабелум (Люгер) та призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї в кількості 100 шт. та 44 гільзи, первинне упакування (постанова про визнання речовими доказами від 11.09.2020 із врахуванням постанови від 28.01.2021 та висновку експерта від 22.09.2020 №10/1-369) - знищити; Арешт майна, визнаного речовими доказами постановою слідчого від 11.09.2020, який накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2020 у справі №461/7474/20 (провадження № 1-кс/464/6054/20), - необхідно скасувати. Процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням експертизи за спеціальністю 3.1 (балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї) від 22.09.2020 №10/1-369, в розмірі 1 634,50 грн., згідно з довідкоюЛьвівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, та процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням експертизи за спеціальністю 1.1 (дослідження почерку і підписів) від 12.10.2020 №118, в розмірі 2 451,45 грн., згідно з довідкою Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь держави. Обраний [PERSON] запобіжний захід - особисте зобов`язання, згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 28.11.2024, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк - один рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на [PERSON] такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили залишити без зміни - особисте зобов`язання. Речові докази , а саме: - паперові рушники - 4 шт., каву розчинну - 2 банки, каву в пачках - 2 шт., каву в банках - 3 шт., шкарпетки чоловічі - 9 пар, які згідно постанови старшого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області [PERSON] про визнання речовими доказами від 11.09.2020 та квитанції від 11.09.2020 зберігаються в камері речових доказів слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області, - повернути [PERSON] ; - первинне упакування міжнародного поштового відправлення № CV813934555US, що являє собою картонну коробку коричневого кольору обмотану червоною плівкою приблизним розміром 45*60*45 см, на якій наявна інформативна бірка: відправник [PERSON] , отримувач: [PERSON] , Україна, [ADDRESS] , з номером даного міжнародного відправлення № CV813934555US, металеву банку з написом «Classic Roast - 865 g» з меленою кавою із ознаками розкриття та частками фольги, які згідно постанови старшого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області [PERSON] про визнання речовими доказами від 11.09.2020 та квитанції від 11.09.2020р. зберігаються в камері речових доказів слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області, - знищити; - упакування міжнародного поштового відправлення № CV813934555US, що являє собою картонну коробку коричневого кольору обмотану червоною плівкою, на якій наявні інформативні бірки: «відправник [PERSON] , отримувач: [PERSON] , Україна, [ADDRESS] »; «Пакет № 1»; на місцях стику наклеєно печатку «Для пакетів № 25 УСБУ у Львівській області», які згідно постанови старшого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області [PERSON] про визнання речовими доказами від 05.10.2020 та квитанції від 05.10.2020 зберігаються в камері речових доказів слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області, - знищити; - митну декларацію до міжнародного поштового відправлення №CV813934555US на 1 арк., акт на розкриття та перепакування поштового відправлення від 11.09.2020 на 1 арк., митну декларацію до міжнародного поштового відправлення №CV813934555US із розпискою громадянки [PERSON] про отримання на 1 арк.- залишити при матеріалах кримінального провадження; - спецпакет «Експертна Служба» №5318571 із пістолетними патронами калібру 9 мм (9х19 мм) до пістолета Парабелум (Люгер) та призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї в кількості 100 шт. та 44 гільзи, первинне упакування, які згідно постанови старшого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області [PERSON] про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 28.01.2021 (із врахуванням постанови про визнання речовими доказами від 11.09.2020 та змісту висновку експерта від 22.09.2020 №10/1-369), та квитанції про отримання на зберігання речових доказів, зберігаються у ВГЗ УСБ України у Львівській області - знищити; Арешт майна, визнаного речовими доказами постановою слідчого від 11.09.2020, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2020 у справі №461/7474/20 (провадження №1-кс/464/6054/20), - скасувати. Стягнути з [PERSON] на користь держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 4 085 (чотири тисячі вісімдесят п`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Головуючий [PERSON]

Результат: guilty