Вид судочинства: commercial
Суддя: Панна Світлана Павлівна
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02

Обставини справи:
25.09.2014р. між ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" правонаступник - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") (надалі - власник) та Приватним підприємством "Верінет" (надалі - користувач) був укладений Договір про надання послуг № 12228-00. Відповідно до п.1.1. Договору, предметом цього Договору є послуги з надання права обмеженого користування користувачу лініями електропередач 0,4 кВ протяжністю 74,740 км (надалі - Об`єкти розміщення), що знаходяться на балансі структурної одиниці власника Верхньодніпровського РЕМ, у відповідності з умовами цього Договору, Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), вимог Правил техніки безпеки, охорони праці, санітарних і протипожежних норм, а також інших діючих нормативних документів з питань технічної експлуатації ПЛ-0,4 кВ, для розміщення користувачем своїх телекомунікаційних мереж (мережі Internet). Пунктом 2.1. договору визначено, що плата за надання послуг з користування опорами ліній електропередач за 1 км повітряної лінії електропередач за один місяць складає: 248,92 грн., без ПДВ. Загальна сума договору складає 223 251,36 (двісті двадцять три тисячі двісті п`ятдесят одна) грн. 36 коп. без ПДВ. ПДВ - 44 650 грн. 27 коп. Всього: 267 901,63 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот одна) грн. 63 коп. з ПДВ. (п. 2.2. договору). Згідно з п. 3.1.1. договору власник зобов`язаний надати користувачу доступ до об`єктів розміщення, зазначених в додатках до цього договору, для розміщення користувачем своїх телекомунікаційних мереж. Відповідно до п. 7.1. договору (в редакції протоколу розбіжностей) даний договір набирає чинності з 01.12.2014 і діє до 30.11.2015. Термін дії договору може бути продовжений на 1 рік за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди (п. 7.2. договору). Як зазначає позивач, протягом строку дії договору, користувач користувався повітряними лініями електропередач 0,4 кВ, переліченими в Акті звіряння довжини ліній сумісно підвішених проводів на опорах електричних мереж ПЛ-0,4 кВ, Верхньодніпровський РЕМ, на яких було здійснено сумісне підвішування телекомунікаційних мереж позивача. Таким чином, на думку позивача, між сторонами існує договірний порядок використання позивачем елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики. Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі. Предметом доказування у даній справі є: наявність правовідносин між сторонами, підстави визнання договору діючим (наявність конклюдентних дій). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. 04.06.2017 набрав чинності Закон України "Про доступ до обєктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" (далі Закон). Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах. Відповідно до норм Закону розроблено та впроваджено в дію Правила надання доступу до інфраструктури обєкта електроенергетики, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2018 № 853 (далі Правила) і Методику визначення плати за доступ до елементів інфраструктури обєкта електроенергетики, затверджену наказом Міненерговугілля від 10.12.2018 № 622 (далі Методика). За приписами п. 2 Правил власник технічних засобів телекомунікацій - суб`єкт господарювання (оператор, провайдер телекомунікацій), у власності (володінні) якого перебувають технічні засоби телекомунікацій. Згідно зі ст. 1 Закону замовник доступу до інфраструктури об`єкта доступу (далі - замовник) - суб`єкт господарювання (оператор, провайдер телекомунікацій або уповноважена ним особа), який звернувся чи має намір звернутися до власника інфраструктури об`єкта доступу із запитом про надання доступу до конкретного елемента інфраструктури об`єкта доступу або який уклав договір з доступу. Підпунктом 1 пункту 41 Правил передбачено, що власник (володілець) має право вимагати укладення договору з доступу для надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 16 Закону ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. \~Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Згідно з п. 2 Розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Закону чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами. На вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу такі договори мають бути приведені у відповідність із частиною шостою статті 16 цього Закону у місячний строк з дня виставлення вимоги. Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 7.1. спірного договору, договір про надання послуг №12228-00 від 25.09.2014 набирає чинності з 01.12.2014 і діє до 30.11.2015. Пунктом 7.2. договору передбачено, що термін дії договору може бути продовженим на 1 рік за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що сторони домовилися про продовження строку дії договору. Також, позивачем не надано доказів про вчинення сторонами будь-яких дій по виконанню умов договору після закінчення терміну його дії (конклюдентних дій). Окрім цього, умовами договору передбачено, що підтвердженням надання (отримання) послуг є акт наданих послуг, який повинен бути підписаний обома сторонами (п. 2.5. договору). Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про продовження дії спірного договору, у тому числі і вчинення сторонами конклюдентних дій. Також суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів оплати за спірним договором в період з 01.12.2014р. по 30.11.2015р. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги усі наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2 270,00 грн.

Резолютивна частина:
В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області. \~\~\~\~\~\~Повне рішення складено \~12.01.2022 \~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~Суддя \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~С.П. Панна

Результат: denied