Вид судочинства: criminal
Суддя: Шурупов В. В.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02

Обставини справи:
Підсудний [PERSON] , у невстановлений день та час, у невстановленому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», не маючи спеціального дозволу, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, яку став незаконно зберігати при собі до 05.04.2019 року включно, з метою особистого вживання, без мети збуту. У подальшому, 05.04.2019 року, в період часу з 01:29 до 01:44 години, співробітниками відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проведено огляд місця події, за адресою: м.Одеса, вул. Жоліо Кюрі, біля будинку №60, в ході якого, у підсудного [PERSON] , виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальним кількісним вмістом 11,44г, що згідно Таблиці 2 до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року (у редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 року №634) є великим розміром, яку вказаний підсудний незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту. Підсудний [PERSON] , повністю визнавши свою провину по пред`явленому й викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, а будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так, підсудний [PERSON] в суді пояснив, що за наведеними в обвинувальному акті обставинами, він дійсно шляхом привласнення знахідки придбав приблизно 30 згортків психотропної речовини - метамфетаміну, який зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту та який було вилучено працівниками поліції. У скоєному кається та просить суворо не карати. Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного [PERSON] у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, які не досліджувались судом у повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції. Як слідує з ч.ч.2, 3 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. З огляду на ч.2 ст.309 КК України (в редакції чинної на момент вчинення кримінального правопорушення), кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, що карається позбавленням волі на строк від двох до п`яти років. Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний [PERSON] своїми умисними діями незаконно придбав, зберігав психотропну речовину без мети збуту, у великих розмірах, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України. Частиною 1 ст.5 КК України регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. У частині 3 означеної норми закону визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Утім, нормою ч.2 ст.309 КК України (в чинній на час ухвалення вироку редакції) встановлено, що кримінальна відповідальність настає за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту , вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за №2617-VІІІ від 22.11.2018 року (набрав чинності 01.07.2020 року), внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України, за якими санкцію зазначеної норми закону викладено у такій редакції «карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років», тоді як чинна на час скоєння інкримінованого підсудному [PERSON] діяння санкція ч.2 ст.309 КК України передбачала покарання у виді «позбавлення волі строком від двох до п`яти років». Отже, слід дійти висновку про те, що означеним вище Законом України, до санкції ч.2 ст.309 КК України додано покарання у вигляді штрафу, а також частково пом`якшено покарання, зокрема, у виді зменшення строку позбавлення волі. Таким чином, ураховуючи викладені обставини та наведені норми закону, призначення покарання у даному кримінальному провадженні підсудному [PERSON] має відбуватися в межах санкції, як чинної на час вчинення інкримінованого діяння, так і в діючій на час ухвалення вироку редакції санкції, яке в силу ст.5 КК частково пом`якшує покарання, тобто у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному [PERSON] суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії нетяжких злочинів (середньої тяжкості), а також судом враховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації, стан здоров`я підсудного та характеризуючі його особу дані. Так, за матеріалами судового провадження, підсудний [PERSON] є таким, що не має судимості в силу ст.89 КК України, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тотожного кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР та в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; офіційно неодружений та не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається; не забезпечений місцем реєстрації на території України та задовільно характеризувався за попереднім місцем тимчасового проживання в м.Подільськ Одеської області: протягом тривалого часу під час досудового розслідування кримінального провадження перебував у розшуку (з 10.07.2019 по 15.08.2024р.р.), сукупність чого свідчить про певну схильність підсудного до протиправної поведінки, про відсутність у нього легальних джерел доходу, але одночасно обумовлює висновок про можливість його виправлення в умовах суспільства. В порядку ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного [PERSON] , як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, протягом кримінального провадження, не встановлено. Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків. На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду характеризуючі дані про особу підсудного [PERSON] (зокрема, його не працевлаштованість і відсутність легальних джерел доходів), що за приписами ст.53 КК України обумовлюють неможливість призначення такого виду покарання як штраф, а також ураховуючи погашення його попередньої судимості в силу ст.89 КК України та перебування у розшуку протягом тривалого часу на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про доцільність призначення вказаному підсудному покарання у виді позбавлення волі у визначених санкцією ч.2 ст.309 означеного Кодексу межах, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням у визначених законом межах, з одночасним покладенням на вказаного підсудного низки відповідних обов`язків, що за переконанням суду є обґрунтованим й достатнім для виправлення останнього та попередження нових кримінальних правопорушень. Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат та арешту майна, - в порядку ст.ст.124, 126 та ст.174 цього ж Кодексу, відповідно.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. В порядку ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим [PERSON] , - покласти на Приморський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України. Згідно зі ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні за ухвалою слідчого судді від 11.04.2019 року, на 25 згортків синього кольору, 12 згортків чорного кольору, ваги чорного кольору та мірний стакан, які упаковані до сейф-пакету №7043422, після набрання вироком законної сили, - скасувати. Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні - 25 згортків синього кольору, 12 згортків чорного кольору, ваги чорного кольору та мірний стакан, які упаковані до сейф-пакету №7043422, що зберігаються в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (Суворовського ВП в м.Одесі - квитанція №000120 від 12.04.2019 р.), - знищити. В силу ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 3768,24 гривень, за проведення експертного дослідження, - стягнути з [PERSON] , на користь держави. Копії вироку вручити під розписку прокуророві та [PERSON] , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - для виконання, в частинах їх відповідних повноважень. Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення. С у д д я: [PERSON]

Результат: guilty