Вид судочинства: civil
Суддя: Ковтунович О. В.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 23 грудня 2025 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності на майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями у [ADDRESS] , загальною площею 136,70 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м.; - земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0886 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0152 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0567 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0153 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 2. Позов обґрунтований тим, що 22 вересня 2025 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. Щодо усіх умов договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, сторони домовилися повністю. Даний договір позивач та відповідач визначили таким, що підлягає нотаріальному посвідченню, однак даний договір останні не посвідчили, оскільки відповідач хоче отримати більшу суму коштів ніж отримав, у зв`язку із ростом рівня інфляції, а тому позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 02 січня 2026 року на 10 год. 00 хв. 4. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Відповідачу [PERSON] належить майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями у [ADDRESS] , загальною площею 136,70 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м., на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.07.2002 на підставі рішення виконкому міської ради № 68 від 24.07.2002 зареєстроване Шумським БТІ та записано в реєстрову книгу за № 813; - земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0886 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0152 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 870199 виданого 23.02.2011 Шумською міською радою; - земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0567 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0153 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 870200 виданого 23.02.2011 Шумською міською радою. 7. Згідно довідки комунального підприємства «Шумське бюро технічної інвентаризації» № 354 від 05.11.2025 вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями який знаходиться у [ADDRESS] , зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння на підставі рішення виконкому міської ради № 68 від 24.07.2002 8. З вищевикладеного можна зробити висновок, що власником зазначеного вище майна був продавець, а тому мав право його продажу. 9. 22 вересня 2025 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі продажу майна, зазначеного вище майна, на суму 329245 грн. 10. Кошти за проданий житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, були отримані відповідачем, що у загальній сумі становить 329245 грн., згідно розписки написаної власноруч [PERSON] . 11. Згідно акту прийому передачі від 22 вересня 2025 року, зазначене вище майно було прийняте покупцем. 12. Як вбачається із заяви позивача [PERSON] , остання просить прибути відповідача [PERSON] в строк 26.09.2025 в м. Шумськ до нотаріуса для посвідчення договору. 13. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , останній відмовляється прибути для нотаріального посвідчення договору, оскільки просить доплатити йому ще кошти за придбане майно. 14. Із заяви [PERSON] вказується, що останній надає дозвіл та згоду своїй дружині [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.2015) на купівлю житлового будинку з господарськими будівлями та земельні ділянки у [ADDRESS] . 15. Відповідно до довідки № 11-05/485 від 07.11.2025 виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що згідно Реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] реєстрація місця проживання відсутня. ІV. Оцінка Суду. 16. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 17. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 18. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 19. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 20. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 21. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 22. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 24. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 25. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 26. У відповідності до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власнику товару. Якщо продавець не є власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. 27. У відповідності до ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 28. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 29. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 30. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 31. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 32. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 33. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 34. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. 35. Зважаючи на викладене вище суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов під час укладення договору, покупець повністю здійснив розрахунок за придбане майно, неможливість нотаріального посвідчення договору перешкоджає покупцеві та порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження придбаним майном. 36. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 37. Позивачем при подачі позову було сплачено 3292 грн. 44 коп. судового збору. Згідно ч. 1ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1646 грн. 22 коп., згідно квитанції № 43 від 05.12.2025. З цих підстав, На підставі вищесказаного та

Резолютивна частина:
1. Позов [PERSON] ( [INFO] , жителька [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) до [PERSON] ( [INFO] , житель [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) про визнання права власності на майно - задоволити повністю. 2. Визнати укладений договір купівлі - продажу від 22.09.2025 між [PERSON] ( [INFO] , житель [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) (продавець за договором) та [PERSON] ( [INFO] , жителька [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) (покупцем за договором) про продаж майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями у [ADDRESS] , загальною площею 136,70 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м.; земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0886 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0152 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0567 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0153 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, дійсним. 3. Визнати за [PERSON] ( [INFO] , жителька [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями у [ADDRESS] , загальною площею 136,70 кв.м, житловою площею 49,40 кв.м. 4. Визнати за [PERSON] ( [INFO] , жителька [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0886 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0152 цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 5. Визнати за [PERSON] ( [INFO] , жителька [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS] в розмірі 0,0567 га., кадастровий номер 6125810100:02:004:0153 цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 6. Повернути позивачу [PERSON] ( [INFO] , жителька [ADDRESS] , документ № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1646 грн. 22 коп., сплаченого при подані позовної заяви, згідно квитанції № 43 від 05.12.2025, відповідно до вимог ч.1. ст.142 ЦПК України.

Результат: other