Вид судочинства: administrative
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, між тим відповідачем прийнято рішення від 16.06.2020 року №3225 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю необхідного пільгового стажу. Вказане рішення вважала таким, що порушує її пенсійні права, у зв`язку з чим просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.06.2020 року №3225 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». - зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати їй: 1) до страхового стажу: періоди роботи на Красноармійському РБК з 14.08.1991 року по 27.12.1991 року кравцем верхнього одягу 4 розряду в ДБ с. Гродівка та з 27.12.1991 року по 27.04.1993 року прибиральником виробничих приміщень; період роботи в колгоспі ім. Фрунзе з 04.05.1993 року по 01.04.2000 року працівником будинку побуту; період догляду за дітьми до трьох років; 2) до пільгового стажу: період роботи на ТОВ «Донецьке вугільне паливо» з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року машиністом конвеєру 2 розряду; період роботи на ТОВ «Група «ТВР» з 01.10.2012 року по 02.12.2013 року машиністом конвеєру 2 розряду; період роботи на ТОВ «Богучарская» з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року машиністом конвеєру 2 розряду та з 01.02.2017 року по 03.02.2020 року машиністом конвеєру 2 розряду; зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути її заяву від 16.06.2020 року №3225 про призначення пенсії з урахуванням зарахованих періодів роботи. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого рішення. Вважав, що діяв відповідно до вимог законодавства і не порушив пенсійні права позивача. Також зазначав, що позивачу до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи на ТОВ «Група «ТВР» з з 01.01.2013 року по 02.12.2013 року так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про страховий стаж та сплату страхових внесків. Вважав, що діяв правомірно. Просив в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що 10.06.2020 року (а не 16.06.2020, як помилково зазначала позивач) [PERSON] , [INFO] , звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (заява від 10.06.2020 року №3225). Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.06.2020 року №3225 «Про відмову в призначенні пенсії» в призначенні такої пенсії відмовлено, оскільки на час звернення позивач не мала необхідного пільгового стажу 10 років. Рішення мотивовано тим, що відповідно до наданих документів страховий стаж заявника складає 23 роки 0 місяців 29 днів, пільговий стаж за списком №2 - 1 рік 3 місяці 7 днів. Вказаним рішенням до страхового стажу не зараховано: - період роботи в Красноармійському РБК з 14.08.1991 року по 27.04.1993 року, так як запис в трудовій книжці при звільненні завірено печаткою, яка не відповідає найменуванню підприємства при прийомі на роботу, дані про перейменування або реорганізацію відсутні; - період роботи в колгоспі ім. Фрунзе з 04.05.1993 року по 01.04.2000 року, так як запис в трудовій книжці при звільненні завірено печаткою, яка не відповідає найменуванню підприємства при прийомі на роботу. Дані про перейменування або реорганізацію відсутні; підтверджуючих довідок заявником не надано; - періоди догляду за дітьми до трьох років, так як заявником не надано копії їх свідоцтв про народження. До страхового та пільгового стажу не враховано період роботи на ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо» з 01.07.2011 року по 03.01.2012 року, так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про страховий стаж та сплату страхових внесків. До пільгового стажу не враховано: - період роботи з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року в ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо», так як: довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи від 18.03.2020 року № 35, видана ліквідатором ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо», але не надано документ підтверджуючий право підпису ліквідатора на дату видачі довідки; згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство знаходиться в м.Мирноград, але довідка завірена печаткою, в якій зазначено місцезнаходження м.Донецьк; період пільгової роботи з 28.02.2006 року по 25.12.2006 року не підтверджено наказом по підприємству про проведення атестації робочого місця. Атестація робочих місць проведено 25.12.2006 року відповідно до наданої копії наказу №44/тб; - періоди роботи з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року та з 01.02.2017 року по 02.02.2020 року в ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарская» через те, що довідки підприємства від 02.03.2020 року № 23, від 16.03.2020 року № 28 не відповідають вимогам п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 920 (додаток № 5): в довідках відсутній підпис начальника відділу кадрів, не зазначено списки, які були чинні на період роботи особи, підстава видачі довідок; в довідці від 02.03.2020 року № 23 невірно зазначено підрозділ списку, який був чинний на період роботи особи, період пільгової роботи. Крім того, без прийняття рішення відповідачем до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи позивача на ТОВ «Група «ТВР» з 01.01.2013 року по 02.12.2013 року машиністом конвеєру 2 розряду так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про страховий стаж та сплату страхових внесків. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 в справі № 1-5/2018(746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам; Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Також вказаним пунктом визначені умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах до досягнення відповідного віку і за відсутності відповідного страхового стажу. Відповідно до п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 є зайнятість особи на роботах, що передбачені списком № 2, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення. Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 14.08.1991 року по 27.04.1993 року в Красноармійському РБК, з 04.05.1993 року по 01.04.2000 року в колгоспі ім. Фрунзе, які зазначені в її трудовій книжці, то суб`єктом владних повноважень не враховані положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на належну пенсію. Отже, невнесення до трудової книжки записів про перейменування підприємств, де працювала позивач, не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію. Крім того, позивачем надані довідки, які підтверджують вказані періоди роботи позивача на відповідних підприємствах. З огляду на наведене орган Пенсійного фонду неправомірно не зарахував вказані періоди роботи позивача до страхового стажу із зазначених ним підстав, чим порушив пенсійні права позивача. Щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 01.07.2011 року по 03.01.2012 року в ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо» та з 01.01.2013 року (а не з 01.10.2012 року, як помилково вважала позивач) в ТОВ «Група «ТВР» по 02.12.2013 року так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про страховий стаж та сплату страхових внесків, то суд вважає оскаржене рішення в цій частині неправомірним у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків. Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків. Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні. Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску). Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. За період роботи позивача з 01.10.2012 року по 31.12.2012 року в ТОВ «Група «ТВР» із її заробітної плати сплачені страхові внески, що підтверджується наявними в органі Пенсійного фонду України Індивідуальними відомостями про застраховану особу, форма Ок-5, і такий період відповідачем зарахований до відповідного стажу позивача (страхового та пільгового), з огляду на що правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року в ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо» через те, що, як зазначено в оскарженому рішенні, довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи від 18.03.2020 року № 35, видана ліквідатором ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо», але не надано документ підтверджуючий право підпису ліквідатора на дату видачі довідки; згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство знаходиться в м.Мирноград, але довідка завірена печаткою, в якій зазначено місцезнаходження м.Донецьк. Щодо документу, що підтверджує право підпису ліквідатора на дату видачі довідки. Абзац 3 п. 21 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачає, що справжність підпису особи, яка видала довідку про роботу, засвідчується в установленому порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України. Статтею 41 вказаного Закону встановлені повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута (ч. 2 та 3 ст. 41 Закону). Керівнику юридичної особи належить право підпису документів. З огляду на наведене ліквідатор як керівник юридичної особи має право підпису відповідних довідок. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код ЄДРПОУ 33418064) ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо» перебуває в стані припинення з 11.09.2012 року, у зв`язку із судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (запис від 11.09.2012 року №12591410012000534). Головою комісії з припинення юридичної особи (ліквідатором) є Карпенко Андрій Анатолійович , дані щодо якого також внесені до вказаного Реєстру. Отже, Карпенко Андрій Анатолійович мав право підпису на довідці від 18.03.2020 року № 35, що видана позивачу. Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є відкритими, у зв`язку з чим вимагання у позивача підтвердження права підпису вказаної довідки ліквідатором є безпідставними. Враховуючи те, що ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо» з 11.09.2012 року перебуває в стані припинення і до перереєстрації на підконтрольній українській владі території, що відбулося у зв`язку з проведенням з 14.04.2014 року на території України антитерористичної операції, було розміщено у м. Донецьку, тому посилання відповідача на те, що на печатці підприємства міститься «м. Донецьк», є також безпідставними. З огляду на наведене орган Пенсійного фонду неправомірно не зарахував період роботи з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року до пільгового стажу із зазначених ним підстав, чим порушив пенсійні права позивача. Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року в ТОВ «Промислова компанія «Донецьке вугільне паливо» через те, що, як зазначено в оскарженому рішенні, період пільгової роботи з 28.02.2006 року по 25.12.2006 року не підтверджено наказом по підприємству про проведення атестації робочого місця; атестація робочих місць проведена 25.12.2006 року відповідно до наданої копії наказу №44/тб, то суд вважає такі посилання неприйнятними у зв`язку із наступним. Відповідно до вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» однією з умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 є атестація робочих місць. Відповідно до п.п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (набрав чинності з 21.08.1992 року), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Згідно з п. 6 вказаного Порядку атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Відповідно до п. 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Відповідно до п.4.5 вказаного Порядку якщо атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось. Відповідно до п.п. 8 та 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року в справі № 520/15025/16-а відступила від попередніх висновків Верховного Суду України щодо відсутності підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Вона дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Вказані висновки Верховного Суду відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, орган Пенсійного фонду неправомірно не зарахував спірний період роботи позивача з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року до її пільгового стажу посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача. Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року та з 01.02.2017 року по 02.02.2020 року (а не по 03.02.2020 року, як помилково зазначала позивач) в ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарская» через те, що (як зазначено в оскарженому рішенні) довідки підприємства від 02.03.2020 року № 23, від 16.03.2020 року № 28 не відповідають вимогам п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 920 (додаток № 5) (відсутній підпис начальника відділу кадрів, не зазначено списки, які були чинні на період роботи особи, підстава видачі довідок; в довідці від 02.03.2020 року № 23 невірно зазначено підрозділ списку, який був чинний на період роботи особи, період пільгової роботи), то суд вважає вказані посилання неприйнятним з огляду на те, що спірні періоди роботи відповідають записам, що містяться в трудовій книжці позивача; посади, на яких працювала позивач, віднесені до відповідного списку, що відповідачем не заперечується, та атестовані, що підтверджується іншими наданими позивачем довідками вказаного підприємства; всі довідки підписані керівником підприємства та головним бухгалтером; на довідках міститься печатка ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарская». Отже, відповідач неправомірно не зарахував вказані періоди роботи позивача до пільгового стажу із зазначеним ним підстав, чим порушив пенсійні права позивача. Щодо не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дітьми до трьох років, то в оскарженому рішенні не зазначено які саме періоди не зараховані до страхового стажу. Крім того, як пояснила позивач, разом із заявою про призначення пенсії вона надала позивачу два свідоцтва про народження дітей ( [PERSON] та [PERSON] ). Між тим, такі свідоцтва були повернуті позивачу. Дії відповідача щодо неприйняття таких документів в даній справі не оскаржуються. Отже, вказані документи відповідачем в оскарженому рішенні не досліджувалися та не аналізувалися. Разом з тим вони мали значення для правильного вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії. Отже, оскаржене рішення відповідачем прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та без дослідження всіх необхідних документів в певній частині, що призвело до порушення пенсійних прав позивача. З огляду на наведене та враховуючи надані докази, які підтверджують право позивача на зарахування відповідних спірних періодів до відповідного стажу і які досліджувалися відповідачем, порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню частково шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого рішення та визнання протиправними відповідних дій органу Пенсійного фонду України із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до відповідного стажу роботи спірних періодів роботи позивача, щодо яких допущені порушення пенсійних прав позивача. Щодо періоду догляду за дітьми до трьох років, який відповідачем не досліджувався, слід зобов`язати відповідача вирішити питання про зарахування цього періоду до відповідного стажу (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Резолютивна частина:
Позов [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна, 13, код ЄДРПОУ 42169323) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.06.2020 року №3225 «Про відмову в призначенні пенсії», прийняте щодо [PERSON] . Визнати протиправними дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу [PERSON] періоду її роботи з 01.01.2013 року по 02.12.2013 року у ТОВ «Група «ТВР». Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву [PERSON] від 10.06.2020 року №3225 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 14.08.1991 року по 27.04.1993 року, з 04.05.1993 року по 01.04.2000 року, до стажу, що дає право на призначення такої пенсії періодів її роботи з 28.02.2006 року по 03.01.2012 року, з 01.01.2013 року по 02.12.2013 року, з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року, з 01.02.2017 року по 02.02.2020 року, та з вирішенням питання про зарахування до її страхового стажу періоду догляду за дітьми до трьох років. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Центральна, 13, код ЄДРПОУ 42169323) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 (шістдесят) коп. Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне рішення судом складено 04 січня 2021 року. Суддя Т.В. Логойда

Результат: partial