Вид судочинства: criminal
Суддя: Чудовський Д. О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03

Обставини справи:
20.04.2013 року, приблизно о 15.00 год., біля будинку № 100 по вул. Одеській в м. Харкові, [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, маючи намір на протиправне заволодіння транспортним засобом, діючи навмисно, без корисливих мотивів з метою проїзду на автомобілі, відкривши двері водія автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та знаходився у користуванні [PERSON], які не були закриті на замок, запустив ключем двигун автомобіля, який перебував у замку запалювання, після чого почав рух по вул. Одеській у м. Харкові, в напрямку проспекту Гагаріна, де, біля будинку № 100 по вул. Одеській, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем «Mitsubishi Lanser». В результаті протиправних дій [PERSON] користувачу автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER] - [PERSON] було заподіяно шкоду. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] вину у пред'явленому обвинувачені у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України не визнав повністю та показав, що 20.04.2013 року, зранку, до нього зателефонував потерпілий та попросив його допомогти йому з ремонтом автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER]. Разом вони поїхали на автомобільний базар купили необхідні деталі та поїхали на станцію технічного обслуговування де і відремонтували автомобіль. Потерпілий розрахувався із ним алкоголем, який останній вжив та разом поїхали до матері обвинуваченого з метою поїсти. Після цього, вони взяли кілька пакунків макулатури та поїхали її здати в пункт прийому макулатури, що знаходиться по вул. Одеській в м. Харкові. Від матері виїжджали на автомобілі потерпілого ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER] у трьох, разом із колишньою дружиною обвинуваченого - [PERSON]. Коли прибули до пункту прийому макулатури, він разом із обвинуваченим вийшли із автомобіля та направились здавати макулатуру, однак у пункті прийому ні кого не було, тому він із дозволу потерпілого сів за кермо автомобіля з тим, що б розвернути автомобіль у зворотному напрямку. Завів двигун автомобіля ключем, який знаходився в автомобілі та почав керувати автомобілем. При цьому, під час руху автомобіля [PERSON] почав хвататися за кермо та крутити його у праву сторону, оскільки автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, однак проїхавши кілька десятків метрів відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER] із автомобілем «Mitsubishi Lanser». Допитана у якості свідка [PERSON], у судовому засіданні частково підтвердила показання обвинуваченого та пояснила, що вона раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі із обвинуваченим. 20.04.2013 року вона разом із обвинуваченим їхала до матері останнього, у цей час до обвинуваченого подзвонив [PERSON] та попросив йому допомогти із ремонтом автомобіля. Пізніше у трьох вони поїхали здавати макулатуру, у пункт прийому, що знаходиться по вул. Одеській. Коли під'їжджали до пункту прийому макулатури, за кермом автомобіля увесь час сидів потерпілий, при цьому [PERSON], під'їжджаючи до пункту приймання макулатури, розвернув автомобіль у зустрічному напрямку. Обвинувачений та потерпілий вийшли із автомобіля та направилися до пункту прийому, однак папір у них не прийняли. Тоді за кермо автомобіля сів обвинувачений із дозволу потерпілого, для того щоб розвернути автомобіль, а потерпілий сів поруч з ним на передньому сидінні. Коли почали рухатися на автомобілі, потерпілий почав крутити та виривати кермо і відбулося зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Lanser». При цьому в силу ч. 4 ст. 95 КПК України, суд приймає показання даного свідка, що дані нею у судовому засіданні, оскільки стороною обвинувачення не заявлялось клопотання щодо допиту її відносно даних нею показань під час досудового слідства, які не узгоджуються із її показаннями наданими у суді на підставі ч. 4 ст. 96 КПК України. Допитана у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є матір'ю обвинуваченого, останній досить тривалий час дружив із потерпілим, про обставини дорожньо-транспортної пригоди їй стало відомо із телефонного повідомлення [PERSON], яка повідомила, що сталося дорожньо-транспортна пригода, а за кермом автомобіля, що належить потерпілому знаходився обвинувачений. Також зазначила, що потерпілий спочатку не мав претензій до обвинуваченого, однак пізніше написав заяву про викрадення автомобіля. Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показав, що він проживає разом із матір'ю обвинуваченого. 20.04.2013 року йому стало відомо, що по вул. Одеській сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля потерпілого за кермом якого знаходився обвинувачений. Коли він приїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди йому потерпілий розповів, що сталося, при цьому останній зазначив, під час ДТП він знаходився в салоні разом із обвинуваченим. Тоді він дав потерпілому грошові кошти, необхідні для евакуації транспортного засобу. Претензій до обвинуваченого щодо угону автомобіля, потерпілий не висловлював. Разом з тим, вина [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засідання іншими доказами. Так, потерпілий у судовому засіданні показав, що він 20.04.2103 року зустрівся із обвинуваченим з тим, щоб останній допоміг йому відремонтувати автомобіль ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER], що знаходиться у його користуванні на підставі довіреності виданою [PERSON] Після того, як обвинувачений відремонтував автомобіль, останній вжив алкоголь у якості оплати за проведені роботи та вони разом поїхали до матері обвинуваченого, де поїли, взяли макулатуру та поїхали у пункт її приймання, що знаходиться по вул. Одеській в м. Харкові. При цьому в автомобілі знаходилась також колишня дружина обвинуваченого - [PERSON], яка увесь час сиділа на задньому сидінні. Після того, як на автомобілі вони доїхали до пункту приймання макулатури, він розвернув автомобіль та зупинив його, і почав разом із [PERSON] доставати макулатуру. Після того, як вони разом із обвинуваченим дійшли до пункту прийому, їм повідомили, що особи, що приймає макулатуру наразі не має. Повертаючись до автомобіля з його рук вислизнула макулатура та розсипалась і він почав її збирати, та в цей момент почув, що завівся автомобіль, за кермом автомобіля сидів обвинувачений та автомобіль почав рухатись по вул. Одеській в м. Харкові. Тоді потерпілий вибіг на проїжджу частину та намагався наздогнати автомобіль та зупинити обвинуваченого, при цьому він кричав обвинуваченому, що б останній зупинив автомобіль, однак обвинувачений не зупинився. Пробігши за автомобілем 20 метрів він наздогнав автомобіль та зі сторони пасажира відкрив праві двері, запригнув у салон автомобіля та намагався вийняти ключі із замка запалювання, однак обвинувачений не давав це зробити і чинив опір, тоді він побачив, що машина почала рухатися на зустрічну смугу руху і почав викручувати кермо у право, однак сталося зіткнення його автомобіля та легкового автомобіля Mitsubishi Lanser». Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показав, що у квітні 2013 року він з товаришами відпочивав та знаходився на зупинці по вул. Одеській, та чекав маршрутне таксі що б доїхати до вул. Достоєвського. Раптом він звернув увагу на проїжджу частину та побачив, що за зеленим автомобілем марки ВАЗ 2108 біжить потерпілий та кричить водію, що б той зупинив автомобіль, а також кричав, що у нього вкрали автомобіль. Пробігши кілька метрів за автомобілем потерпілому вдалося наздогнати автомобіль та влізти до його салону, однак через кілька секунд відбулося зіткнення автомобілів. Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показав, що у 20 квітня 2013 об 15 год. 00 хв. він рухався на власному легковому автомобілі «Mitsubishi Lanser» по вул. Одеській. Раптом на його смугу руху виїхав автомобіль марки ВАЗ 2018, в результаті чого відбулося зіткнення. Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є власником автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER]. Раніше він передав у користування даний автомобіль потерпілому, видавши при цьому довіреність на право експлуатації та розпорядження автомобілем. Про те, що у потерпілого вкрали автомобіль він дізнався у 2014 році зі слів потерпілого. Крім показань свідків вина обвинуваченого підтверджується також письмовими доказами, що досліджені судом. - протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2013 року, відповідно до якого [PERSON] звернувся до Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про вчинений 20.04.2013 року по вул. Одеській в м. Харкові [PERSON] злочин (а.с. 24); - протоколом про адміністративне правопорушення (серії АГ2 № 345769) від 17.05.2013 року, відповідно до якого 20.04.2013 року [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н. [NUMBER] по вул.. Одеській в районі будинку № 100 не вірно вибрав безпечну швидкість руху виїхав на смугу зустрічного напрямку, здійснив зіткнення з автомобілем Міцубісі д.н. [NUMBER] (а.с. 37) - протоколом про адміністративне правопорушення (серії АГ2 № 345768) від 17.05.2013 року, відповідно до якого 20.04.2013 року [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н. [NUMBER]. по вул.. Одеській, 100 в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 38). - протоколом огляду транспортного засобу від 20.04.2013 року, відповідно до якого 20.04.2013 року у м. Харкові по вул.. Одеській ,100 були оглянуті автомобілі Мітсубісі Лансер д.н. [NUMBER] та ВАЗ 2108 д.н. [NUMBER] та виявлені зовнішні пошкодження автомобілів. (а.с. 40-41; - протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.04.2013 року, відповідно до якого місцем дорожньо-транспортної пригоди є зупинка громадського транспорту в м. Харкові по вул. Одеській, 100 (а.с. 42-43); - висновком судової автотоварознавчої експертизи від 20.06.2013 року, відповідно до якої матеріальна шкода, що заподіяна власнику автомобіля ВАЗ 2108, д.н. [NUMBER] при ДТП 20.04.2013 року складає 15 361,29 грн. (а.с. 57-67); - постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2013 року, якою [PERSON] було визнано винним у вчинені 20.04.2013 року адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП. Суд кретично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, що 20.04.2013 року він сів за кермо автомобіля ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER], з метою що б розвернути автомобіль, а не з метою його незаконного заволодіння, оскільки такі показання спростовуються показаннями потерпілого та свідка [PERSON], які зазначили, що після того як автомобіль доїхав до пункту прийому макулатури, [PERSON], що сидів за кермом автомобіля, вчинив маневр з розвороту автомобіля, а тому такої необхідності не було, і тому не приймає їх. Також суд не приймає до уваги показання обвинуваченого та свідка [PERSON] в частині того, що обвинувачений сів за кермо автомобіля з дозволу потерпілого та в частині того, що під час початку руху автомобіля потерпілий знаходився в автомобілі, у зв'язку з тим, що такі показання суперечить іншим показанням наданими потерпілим та свідком [PERSON], та письмовим доказам, що досліджені судом, та надані обвинуваченим та свідком [PERSON], яка раніше була у зареєстрованому шлюбі із обвинуваченим, з метою уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Окремо суд зазначає, що знаходження у обвинуваченого копії довіреності від 05.04.2012 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися автомобілем ВАЗ 2108, д.н. [NUMBER] не є належним доказом тієї обставини, що потерпілий надавав право керувати автомобілем обвинуваченому (а.с. 176). Оцінивши докази, які є в матеріалах кримінального провадження, як з точки зору допустимості, так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого [PERSON] в судовому проваджені доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинений ним злочин правильно кваліфіковано органами досудового слідства і має всі ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом. Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому [PERSON], за вчинення злочину, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини що пом'якшують і обтяжують покарання. Судом враховані обставини вчинення злочину та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, а саме, судом встановлено, обвинувачений раніше не судимий, не одружений, дітей неповнолітніх на утриманні не має, не працює, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак відповідно до акту № 403 судово-наркологічної експертизи від 12.06.2013 року обвинуваченому встановлений діагноз синдром залежності від алкоголю. Згідно зі ст. 66 КК України обставин, щоб пом'якшували покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. З урахуванням викладеного, а також обставини справи, ступіть тяжкості вчиненого злочину, спосіб вчиненого злочину, наслідки злочину, обставини які пом'якшують покарання, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому [PERSON] необхідно призначити покарання, не пов'язане з ізоляцією від суспільства. Розглянувши цивільний позов, суд приходить до висновку, що його необхідно задовольнити частково з огляду на наступне. Як встановлено судом, [PERSON] володів та користувався автомобілем ВАЗ-2108, державний номер [NUMBER], на підставі довіреності від 05.04.2012 року, що видана її власником [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є право володіння та право користування. Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 386 глави 29 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до статей 1166, 1167,1177 ЦК України, відшкодуванню підлягає як майнова, так і моральна шкода, особою, що її завдала. Пунктом 13 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). За таких обставин заперечення обвинуваченого та його захисника про те, що потерпілому не належить право на звернення до суду з позовними вимогами, через те, що він не є власником автомобіля, судом не приймаються. А тому матеріальна шкода завдана злочином та визначена експертом у розмірі 15 361, 29 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого повністю. Приймаючи до уваги, що в результаті злочину, вчиненого обвинуваченим, потерпілий позбувся на певний час автомобіля, у зв'язку з чим переживав, емоційно страждав та було порушено його звичайний уклад життя, а обвинувачений за весь час не компенсував потерпілому, а ні матеріальної шкоди, а ні моральної шкоди, з обвинуваченого підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 8 000,00 грн. При цьому суд не приймає до уваги, обґрунтування маральної шкоди на рівні 15 000,00 грн., ту обставину, що від злочину потерпіла також дружина потерпілого, яка була вагітною та пережила емоційний стрес внаслідок злочину. Позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого витрат, пов'язаних із викликом експерта у розмірі 400,00 грн. та з викликом евакуатора у розмірі 900,00 грн. задоволенню не підлягають, у зв'язку з тим, що потерпілим до суду не надано документальні підтвердження проведення таких витрат. Витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого [PERSON] в повному обсязі на користь держави, в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса (а.с. 57). На підставі вищевикладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON], [INFO], визнати винним у пред'явленому обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн. (Двадцять тисяч чотириста грн. 00 коп.). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 15 361,29 грн. (П'ятнадцять тисяч триста шістдесят одну грн. 29 коп.). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 8 000,00 грн. (Вісім тисяч грн. 00 коп.). Стягнути з [PERSON] на користь держави, в особі Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 225,00 грн. (Одна тисяча двісті двадцять п'ять). Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу. Вирок суду може бути оскаржений, шляхом подання апеляційної скарги, особами зазначеними ст. 393 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Вирок складено у нарадчій кімнаті одноособово суддею. Суддя Д.О. Чудовський

Результат: guilty