Вид судочинства: commercial
Суддя: Сташків Р.Б.
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
01.03.2019 між Позивачем (Покупець) та Відповідачем (Постачальник) укладено Договір поставки №bsmu16, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця товар, а останній - оплатити та прийняти на умовах, обумовлених в цьому договорі, товар в асортименті за групами товарів, зазначених у протоколі узгодження договірних цін до цього Договору. Пунктом 3.3 Договору сторони погодили, що виставлений Постачальником рахунок-фактура з посиланням на номер заявки Покупця, який визначає асортимент, кількість, одиниці виміру товару та суму оплати - є погодженим замовленням Покупця. Відповідно до пункту 4.1 Договору замовлення та поставка товару здійснюється на умовах 100 % передплати, якщо інший порядок оплати не вказаний у додатках до цього Договору. Як передбачено пунктом 5.1 Договору, строки поставки, кількість товару вказуються в заявці Покупця за формою додатка № 2 до цього Договору. Покупець подає заявку не менш ніж за 10 робочих днів до запланованої покупцем дати поставки. Постачальник зобов`язаний протягом 2 робочих днів узгодити заявку та надати рахунок-фактуру на попередню оплату або відмовити Покупцю в поставці товару за відповідною заявкою. Згідно з пунктом 5.2.3 Договору при постачанні товару залізничним транспортом відповідно до протоколу узгодження договірних цін до даного договору ціни визначаються на умовах DAP (Інкотермс 2010). За згодою сторін платником доставки товарів до станції призначення може виступати Постачальник, що відображається в заявці Покупця. У випадку доставки товарів за рахунок Постачальника останній по факту прибуття вагонів на станцію призначення, зазначену в заявці, виставляє Покупцю рахунок на компенсацію залізничних тарифів, зборів та інших платежів, що відносяться до такої доставки (пункт 5.2.4 договору). Термін дії цього Договору - з моменту підписання обома сторонами до 31.12.2019, а по невиконаним зобов`язанням - до моменту їх фактичного виконання (пункт 11.8 Договору). Додатком № 4 до Договору сторонами оформлено протокол узгодження договірних цін ЦМ від 03.04.2019 № 3 щодо доставки на залізничну станцію «Трипілля-Дніпровське», зокрема, портландцементу ПЦ 500 Д20 за ціною 2010,42 грн. з ПДВ за тонну; додатком № 5 до Договору оформлено протокол узгодження договірних цін ЦМ від 07.05.2019 № 4 щодо доставки на залізничну станцію «Трипілля-Дніпровське» портландцементу ПЦ 500 Д20 за ціною 2037,60 грн. з ПДВ за тонну. Обома додатками погоджено також здійснення Покупцем передплати за товар у розмірі 100 % вартості замовленої партії. Згідно з наданою Позивачем заявкою від 03.04.2019 № 34 за Договором останній просив відвантажити 03.04.2019 2 вагона портландцементу ПЦ 500 Д20 за рахунком від 03.04.2019 № 98 та за заявкою від 05.04.2019 № 37 - 12 вагонів портландцементу ПЦ 500 Д20 у період з 08.04.2019 до 19.04.2019. Із матеріалів справи вбачається, що Відповідач виставив, зокрема, рахунок на оплату по замовленню від 03.04.2019 № 98 на суму 258540,01 грн. щодо поставки портландцементу ПЦ 500 Д20 у кількості 128,6 т, та рахунок на оплату по замовленню від 27.05.2019 № 199 на суму 462882,78 грн. щодо поставки портландцементу ПЦ 500 Д0 у кількості 219 т. 03.04.2019 Позивач здійснив оплату за товар згідно з рахунком-фактурою від 03.04.2019 № 98 на суму 285479,64 грн. та 28.05.2019 - згідно з рахунком-фактурою від 27.05.2019 № 199 на суму 436000 грн. Поставка товару Позивачу на суму 258540,01 грн. за замовленням Позивача від 03.04.2019 № 98 підтверджується видатковою накладною від 15.04.2019 № 70, що містить підписи та печатки обох сторін. Відповідач, у свою чергу, повернув Позивачу 20000 грн. відповідно до платіжного доручення від 23.10.2019 № 1581 та 43000 грн. за платіжним дорученням від 30.06.2020 № 1840, в яких міститься призначення платежу «повернення грошових коштів згідно листа від 23.10.2019 № 128». Також матеріали справи містять підписаний обома сторонами та скріплений печатками акт надання послуг від 23.04.2019 № 230419 на суму 15493,50 грн. щодо надання Позивачем залізничних послуг. Позивач стверджує, що доказом оплати ним вказаних послуг є платіжне доручення від 17.04.2019 № 3166 на суму 16000 грн., перерахованих ЄРЦЗП ПАТ «Укрзалізниця», із наданим залізницею переліком від 17.04.2019 № 20190417 на суму 15493,50 грн. щодо оплати прибуття імпорту. Крім того, в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами та скріплені печатками (головним бухгалтером зі сторони Постачальника) акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 25.06.2019, відповідно до якого борг Відповідача становить 462939,63 грн., та акт звіряння за період з 01.01.2019 до 25.06.2019 щодо реалізації товарів і послуг № 230419, за яким борг Відповідача становить 15493,50 грн. Спір у справі виник у зв`язку з неповерненням Відповідачем коштів попередньої оплати товару. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1,2 ст. 712 ЦК України). Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Судом встановлено, що Позивачем здійснено попередню оплату товару на загальну суму 721479,64 грн., у той час як Відповідач поставив товар лише на суму 258540,01 грн. Доказів поставки товару на суму 462939,63 грн. Відповідачем не надано, проте наявні докази щодо повернення Позивачу в подальшому 63000 грн. Відтак, Відповідач не допоставив товару на суму 399939,63 грн. Також, сторонами підписано акт надання послуг від 23.04.2019 № 230419 на суму 15493,50 грн. щодо надання Позивачем залізничних послуг, оплачених останнім на рахунок ЄРЦЗП ПАТ «Укрзалізниця» за платіжним дорученням від 17.04.2019 № 3166 на суму 16000 грн. із наданим залізницею переліком від 17.04.2019 № 20190417 на суму 15493,50 грн. щодо оплати прибуття імпорту. При цьому, матеріали справи містять підписані зі сторони Відповідача головним бухгалтером акти звіряння взаємних розрахунків станом на 25.06.2019, за яким борг Відповідача становить 462939,63 грн. (з урахуванням платіжних доручень Позивача № 587, 939 та накладної від 15.04.2019 № 70) та 15493,50 грн. (за реалізацію товарів і послуг № 230419). Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18. Одночасно на підставі наведеного вище суд відхиляє доводи Відповідача щодо відсутності підстав для оплати ним залізничних послуг. У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Матеріали справи не містять доказів поставки Відповідачем товару на залишок суми попередньої оплати в розмірі 399939,63 грн., а посилання останнього на пункт 5.2 Договору стосуються відповідальності за несвоєчасну поставку товару, у той час як товар не був переданий взагалі. До того ж, звернення Позивача з листами до Відповідача щодо повернення грошових коштів свідчать про реалізацію останнім права, визначеного ч. 2 ст. 693 ЦК України. Отже, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 415433,13 грн. Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом. Пунктом 7.2 Договору передбачено, що в разі порушення Постачальником строків поставки попередньо оплаченого Покупцем товару, Покупець має право вимагати від Постачальника пеню в розмірі 0,1 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від вартості непоставленого в строк (згідно з заявкою Покупця) товару за кожен день прострочення. Позивачем на підставі вказаного положення Договору нараховано Відповідачу пеню у сумі 14224,62 грн. за період з 01.07.2020 по 06.09.2020. У свою чергу, Відповідач просив застосувати річний строк позовної давності до вимоги про стягнення пені. Суд зауважує, що Відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку Позивач зажадав повернути на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України. Таке зобов`язання виникло у Відповідача відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, ч. 1 ст. 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки. Виходячи з фактичних обставин справи, строк поставки сплив 03.04.2019 та 28.05.2019 (дати виставлення рахунку), з яких розпочинається початок прострочення зобов`язання з повернення суми попередньої оплати та період для нарахування пені. Таким чином, оскільки Договором та законом інше не передбачено, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже, нарахування Позивачем пені з 01.07.2020 здійснено поза межами шестимісячного строку, у зв`язку з чим підстави для стягнення пені відсутні. Оскільки позовна давність застосовується в разі наявності порушеного права, у той час як судом встановлено відсутність правових підстав для нарахування та стягнення пені, заява Відповідача про застосування строку спеціальної позовної давності не підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" (вул. Стельмаха Михайла, 6а, Київ, 03040) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГБК "Будівельник" (вул. Промислова, 37, м. Українка, Обухівський район, Київська область, 08720) 415433 (чотириста п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять три) грн. 13 коп. боргу, 6231 (шість тисяч двісті тридцять одну) грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовити. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України. Суддя Сташків Р.Б.

Результат: partial