Вид судочинства: administrative
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
09 вересня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач, ГУНП в області), в якому позивач просив: - стягнути з ГУНП в області на користь [PERSON] несплачену компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки у кількості 9 діб, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби - 441,03 грн, у загальній сумі 3 969,27 грн; - стягнути з ГУНП в області на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період проходження служби в ГУНП в області з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року у загальній сумі 3 375,17 грн. Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі. 15 вересня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази. Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС). 29 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. 01 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 07 листопада 2015 року по 25 березня 2020 року він проходив службу в органах Національної поліції. 25 березня 2020 року він був звільнений зі служби в Національній поліції. 01 листопада 2017 року він був звільнений зі служби в Національній поліції. У зв`язку з цим у відповідача виник обов`язок провести з ним повний розрахунок з виплатою всіх належних сум. Позивач доводить, що при звільненні ГУНП в області не виплатило йому компенсацію за невикористані чергові оплачувані відпустки за 2015-2019 роки. Крім того, позивач зазначає, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року відповідач не проводив індексацію його грошового забезпечення. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву. Доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством. Наголошував, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальне законодавство, яким врегульовано питання виплати грошового забезпечення поліцейським. Вказував на те, що відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580) та п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, виплаті підлягає грошова компенсація виключно за невикористану в році звільнення відпустку, а тому правові підстави для виплати [PERSON] грошової компенсації за невикористані червові відпустки за 2015 рік (03 доби), за 2016 рік (02 доби), за 2017 рік (01 доба), за 2018 рік (02 доби), за 2019 рік (01 доба) відсутні. Обґрунтовуючи свою позицію в цій частині позовних вимог, відповідач покликався на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07 серпня 2019 року у справі № 820/5122/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 818/1276/17. Позовні вимоги в частині індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року відповідач вважав безпідставними у зв`язку з тим, що відповідні доповнення до Порядку індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, а тому правових підстав для індексації грошового забезпечення поліцейських до листопада 2017 року не було. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення. На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке. Позивач - [PERSON] , [INFO] , що встановлено на підставі паспорта громадянина України № [NUMBER] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 № 21/І/V/94 [PERSON] був наданий статус учасника бойових дій. Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] , виданим ГУ МВС України в Донецькій області. Відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код: 40109058) зареєстроване як юридична особа 07 листопада 2015 року, про що до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис. Як свідчить довідка-витяг з послужного списку капітана поліції [PERSON] , який проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції на посадах рядового та середнього начальницького складу в період з 15 серпня 2005 року до 25 березня 2020 року, позивач проходив службу в органах Національної поліції з 07 листопада 2015 року по 25 березня 2020 року, а саме: 07 листопада 2015 року на підставі наказу ГУНП в області від 07 листопада 2015 року № 54о/с [PERSON] був призначений на посаду старшого інспектора Авдіївського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в області; 25 серпня 2016 року на підставі наказу ГУНП в області від 25 серпня 2016 року № 273о/с призначений на посаду старшого інспектора Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в області; 26 січня 2017 року на підставі наказу ГУНП в області від 26 січня 2017 року № 57о/с призначений на посаду старшого інспектора сектору превенції Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в області; 17 липня 2018 року на підставі наказу ГУНП в області від 17 липня 2018 року № 290о/с призначений на посаду заступника начальника сектору превенції Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в області; 25 березня 2020 року на підставі наказу ГУНП в області від 25 березня 2020 року № 118о/с позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій)). У зв`язку зі звільненням позивача у відповідача виник обов`язок провести з ним повний розрахунок. Так, в березні 2020 року [PERSON] було нараховано: - грошове забезпечення за фактично відпрацьований час з 01 березня 2020 року по 25 березня 2020 року в сумі 10 527,86 грн, з розрахунку: посадовий оклад за посадою «заступник начальника сектору превенції» в сумі 2 298,39 грн (2 850,00 грн / 31 добу х 25 діб); оклад за спеціальним званням «капітан поліції» в сумі 1 451,61 грн (1 800,00 грн /31 добу х 25 діб); надбавка за стаж служби від 16 до 19 років (35%) в сумі 1 245,00 грн (1 627,50 грн / 31 добу х 25 діб); надбавка за специфічні умови проходження служби (60%) в сумі 2 997,00 грн (3 766,50 грн / 31 добу х 25 діб); премія в сумі 2 535,86 грн (10 044,00 грн х 31,73% / 31 добу х 25 діб); доплата за роботу в нічний час в сумі 162,09 грн; індексація в сумі 749,26 грн (929,08 грн / 31 добу х 25 діб); винагорода за безпосередню участь в ООС в сумі 1 655,17 грн; а також утримані кошти за зайво використану відпустку за 2020 рік (07 діб) в сумі 3 087,21 грн із розрахунку: (із розрахунку: посадовий оклад 2 850,00 грн + оклад за спеціальне звання 1 800,00 грн + надбавка за вислугу років 1 627,50 грн (35%) + надбавка за специфічні умови проходження служби (60%) 3 766,50 грн + премія (31,37%) 4 750,11 грн = 13 230,00 грн / 30 діб х 7 діб). З відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів на рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», ГУНП в області перерахувало кошти в сумі 9 892,78 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 25 березня 2020 року № 1576. Ці обставини підтверджені довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в області від 06 жовтня 2020 року № 1401. З приводу використання [PERSON] чергової оплачуваної відпустки в період проходження служби в поліції суд встановив таке. Наказом ГУНП в області від 25 березня 2020 року № 118о/с «По особовому складу» визначена кількість невикористаних [PERSON] діб відпустки, а саме: 03 доби за 2015 рік, 02 доби за 2016 рік, 01 доба за 2017 рік, 02 доби за 2018 рік, 01 доба за 2019 рік. Аналогічні відомості щодо кількості невикористаних діб чергової відпустки за 2015-2019 роки наведені в довідках Управління кадрового забезпечення ГУНП в області від 02 вересня 2021 року № 3269/12/03-2021 та Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в області від 24 березня 2020 року. Як свідчить довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в області від 02 вересня 2021 року № 1205 та від 06 жовтня 2021 року № 1402, наказом ГУНП в області від 25 березня 2020 року № 118о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції за п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», встановивши у березні 2020 року премію у розмірі 31,73%, із визначенням календарної вислуги років - 16 років 00 місяців 18 днів, та невикористаною відпусткою за 2015 рік у кількості 03 доби, за 2016 рік у кількості 02 доби, за 2017 рік у кількості 01 доба, за 2018 рік у кількості 02 доби, за 2019 рік у кількості 01 доба та зайво використаною відпусткою за 2020 рік у кількості 07 діб. Так при звільненні з грошового забезпечення [PERSON] були утримані кошти за зайво використану відпустку за 2020 рік (07 діб) в сумі 3 087,21 грн (із розрахунку: посадовий оклад 2 850,00 грн + оклад за спеціальне звання 1 800,00 грн + надбавка за вислугу років 1 627,50 грн (35%) + надбавка за специфічні умови проходження служби (60%) 3 766,50 грн + премія (31,37%) 4 750,11 грн = 13 230,00 грн / 30 діб х 7 діб). Виплата грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена умовами спеціального законодавства. З приводу нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення суд встановив такі обставини. Згідно з довідками Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в області від 02 вересня 2021 року № 1206 та від 06 жовтня 2021 року № 1403, Порядком індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), не була передбачена індексація грошового забезпечення поліцейських. З метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 були внесені зміни до п. 2 Порядку № 1078 шляхом доповнення абзацу 5 такою категорією осіб як поліцейські. Так, починаючи з листопада 2017 року грошове забезпечення поліцейських виключно до переліку доходів осіб, чиї грошові доходи, які одержані в гривнях на території України і не мають разового характеру, підлягають індексації. Підстави для проведення індексації грошового забезпечення поліцейських до листопада 2017 року відсутні. Починаючи з листопада 2017 року, ГУНП в області нараховувало та виплачувало [PERSON] індексацію грошового забезпечення. Так, в листопаді 2017 року сума індексації становила 373,85 грн, в грудні 2017 року - 458,12 грн, в січні 2018 року - 458,12 грн, в лютому 2018 року - 458,12 грн, в березні 2018 року - 533,89 грн, в квітні 2018 року - 533,89 грн, в травні 2018 року - 533,89 грн, в червні 2018 року - 533,89 грн, в липні 2018 року - 557,82 грн, в серпні 2018 року - 557,82 грн, у вересні 2018 року - 557,82 грн, в жовтні 2018 року - 557,82 грн, в листопаді 2018 року - 653,56 грн, в грудні 2018 року - 681,96 грн, в січні 2019 року - 762,64 грн, в лютому 2019 року - 762,64 грн, в березні 2019 року - 762,64 грн, в квітні 2019 року - 762,64 грн, в травні 2019 року - 849,08 грн, в червні 2019 року - 849,08 грн, в липні 2019 року - 887,09 грн, в серпні 2019 року - 887,09 грн, у вересні 2019 року - 887,09 грн, в жовтні 2019 року - 887,09 грн, в листопаді 2019 року - 887,09 грн, в грудні 2019 року - 929,08 грн, в січні 2020 року - 929,08 грн, в лютому 2020 року - 929,08 грн, в березні 2020 року - 749,26 грн. Суд встановив, що на день звільнення середньоденний розмір грошового забезпечення [PERSON] становив 441,03 грн. Так, згідно з довідками Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в області від 02 вересня 2021 року № 1207 та від 06 жовтня 2021 року № 1400 про середньоденний розмір грошового забезпечення, встановленого на день звільнення [PERSON] , станом на 25 березня 2020 року грошове забезпечення позивача становило 10 527,86 грн, в тому числі посадовий оклад «заступник начальника сектору поліції» - 2 850,00 грн (за фактично відпрацьовані 25 діб березня 2020 року - 2 298,39 грн), оклад за спеціальне звання «капітан поліції» - 1 800,00 грн (за фактично відпрацьовані 25 діб березня 2020 року - 1 451,61 грн), надбавка за стаж служби (35%) 1 627,50 грн (за фактично відпрацьовані 25 діб березня 2020 року - 1 245,00 грн), надбавка за специфічні умови проходження служби (60%) - 3 766,50 грн (за фактично відпрацьовані 25 діб березня 2020 року 2 997,00 грн), премія (31,73%) - 3 186,96 грн (за фактично відпрацьовані 25 діб березня 2020 року 2 535,86 грн). Місячний розмір грошового забезпечення позивача станом на день звільнення складав 13 230,96 грн. Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення, визначний відповідно до п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, складав 441,03 грн (13 230,96 грн / 30 діб). Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду по суті позовних вимог. Щодо вимог позивача в частині, яка стосується виплати компенсації за невикористану відпустку, суд зауважує таке. Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом. Закон України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. Згідно зі ст. 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (ст. 6); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (ст. ст. 13, 14 і 15); 3) творча відпустка (ст. 16); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (ст. 16-1); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (ст. 17); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст. 18); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (ст. 18-1); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ст. 19); 5) відпустки без збереження заробітної плати (ст. ст. 25, 26). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 № 504/96-ВР). Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону № 580). Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 92 Закону № 580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Ч. Ч. 1, 2, 3 і 4 ст. 93 Закону № 580 передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби. Відповідно до ч. ч. 8, 9, 10 та 11 ст. 93 Закону № 580 поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Ч. ч. 1 та 2 ст. 94 Закону № 580 обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських. П. 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Згідно з абз. абз. 7 і 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16 і вважав правильним правовий висновок, який було викладено у постанові від 23 жовтня 2019 року в справі № 826/8185/18 з таких підстав. Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. ч. 8, 11 ст. 93 Закону № 580, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок. Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України. З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580 і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки. З огляду на викладене суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо застосування ч. 10 ст. 93 Закону № 580, абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 як таких, що не передбачають можливості отримання компенсації за будь-які роки роботи, відмінні від року звільнення. Суд встановив, що при звільнені зі служби в поліції ГУНП в області визначило [PERSON] кількість невикористаних діб щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2019 роки в загальній кількості 09 діб. Отже, при звільненні зі служби в поліції, яке мало місце 25 березня 2020 року, він мав право отримати грошову компенсацію за невикористані 09 діб щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2019 роки, проте таку компенсацію він не отримав. Наведене зумовлює висновок про те, що ГУНП в області не провело повного розрахунку при звільненні [PERSON] з виплатою всіх належних йому сум. Таким чином, допущена ГУНП в області бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті [PERSON] грошової компенсації за невикористані 09 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2015-2019 роки, є протиправною. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання ГУНП в області нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані 09 діб щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції - 25 березня 2020 року. При цьому, оскільки розрахунок суми грошової компенсації за невикористану відпустку належить до повноважень ГУНП в області, такий розрахунок відповідачем не проводився, а спірні правовідносини виникли щодо наявності у позивача права на отримання відповідної грошової компенсації, а не щодо її розміру, позовні вимоги в частині стягнення з ГУНП в області несплаченої компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки у кількості 9 діб, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби - 441,03 грн, у загальній сумі 3 969,27 грн, задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача в частині, яка стосується індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно, суд зауважує таке. Ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 94 Закону № 580 визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282). Згідно зі ст. 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Ч. ч. 1, 5 ст. 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Ст. 4 Закону № 1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ст. 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799; далі - Порядок № 260). Відповідно до п. 3 Порядку №260 до складу грошового забезпечення поліцейського входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно із п. 2 Порядку № 1078 (у редакції до 24 жовтня 2017 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: - пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку; - стипендії; - оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; - грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; - суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); - суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміну до п. 2 Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». Згідно із п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 7) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. В постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 Верховний Суд навів такі висновки: «47. Аналізуючи правові норми Закону № 2017-ІІІ та Закону № 1282-ХІІ індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. […] 49. Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. 50. Верховний Суд наголошує, що, згідно зі статтями 18, 19 Закону № 2017-III, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року. 51. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку № 1078, є необґрунтованими, оскільки Законом № 580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок № 1078». Застосувавши наведені вище правові норми до спірних правовідносин та враховуючи висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно. З огляду на встановлені фактичні обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, а також виходячи з положень ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є покладання на ГУНП в області обов`язку нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно. Застосування саме такого способу захисту порушеного права відповідає висновку Верховного Суду, наведеному в постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 420/1207/19. У цій справі Верховний Суд підтвердив правильність висновків суду апеляційної інстанції, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнення визначеної суми заборгованості. Як наслідок, вимоги позивача в частині стягнення з ГУНП в області індексації грошового забезпечення за період проходження служби в ГУНП в області з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року у загальній сумі 3 375,17 грн не підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС). Докази здійснення сторонами судових витрат суду не надані, а тому судові витрати розподілу не підлягають. Враховуючи викладене та

Резолютивна частина:
1. Адміністративний позов [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код: 40109058, місцезнаходження: 87517, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нахімова, буд. 86) про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та індексації грошового забезпечення - задовольнити частково. 2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані 09 діб щорічної оплачуваної відпустки за 2015-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції - 25 березня 2020 року. 3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно. 4. В іншій частині позовних вимог - відмовити. 5.

Результат: partial