Вид судочинства: commercial
Суддя: Швець Микола Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Євразійські паливні рішення» звернулося з позовом до фізичної особи - підприємця Старчука В`ячеслава Ілліча про стягнення заборгованості у сумі 100103,97 грн, у тому числі: 95279,64 грн - основного боргу та 4824,33 грн - 15% річних. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати за товар згідно укладеного між сторонами договору поставки №18960/18 від 19.10.2018 року, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 95279,64 грн та 15% річних в сумі 4824,33 грн. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2019 року позовну заяву передано судді Швецю М.В. Ухвалою суду від 08.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено засідання на 28.11.2019 року - 11:00 год. Ухвалою суду від 28.11.2019 року розгляд справи по суті відкладено на 17.12.2019 року - 11:00 год. 16.12.2019 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява за вх. № 4032, в якій позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без участі його представника. Ухвалою суду від 17.12.2019 року розгляд справи по суті відкладено на 03.01.2020 року - 10:30 год. 17.12.2019 року на сайті Господарського суду Чернівецької області в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України опубліковано оголошення про виклик до суду фізичної особи - підприємця Старчука В`ячеслава Ілліча, як відповідача у справі, із зазначенням дати, часу і місця розгляду справи. Відповідач явку своїх представників в судове засідання 03.01.2020 року вкотре не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, відзиву на позов не надав. Відповідачу за, вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою його місцезнаходження ( [ADDRESS] ) Господарським судом Чернівецької області надсилалися рекомендованими листами з повідомленнями про вручення ухвали від 08.11.2019 року, від 28.11.2019 року та від 17.12.2019 року, проте один лист з повідомленням про вручення ухвали від 08.11.2019 року був повернутий до господарського суду 19.12.2019 року з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», а рекомендовані повідомлення про вручення ухвал від 28.11.2019 року та від 17.12.2019 року станом на день розгляду справи до суду не повернулись. Ухвали суду від 08.11.2019 року та 17.12.2019 року були направлені також на адресу відповідача, зазначену в договорі № 18960/18 від 19.10.2018 року як «адреса для листування» (58022, м. Чернівці, вул. Головна, буд. 122 а, оф. 231), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте один лист з повідомленням про вручення ухвали від 08.11.2019 року був повернутий до господарського суду 21.11.2019 року з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає», а рекомендоване повідомлення про вручення ухвали від 17.12.2019 року на адресу суду станом на 03.01.2020 року не повернулось. Згідно з витягом сторінки з сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення № 5800213311012, даний рекомендований лист з ухвалою суду від 17.12.2019 року було вручено особисто 28.12.2019 року. Згідно приписів п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частиною 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даної справи. За приписами ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічна норма зазначена в ч. 2 ст. 178 ГПК України Отже, нез`явлення відповідача в судове засідання та враховуючи заяву позивача (про розгляд справи без участі представника), суд прийшов до висновку про розгляд справи без їх участі за наявними в ній матеріалами. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке: 19.10.2018 року між ТОВ «Євразійські паливні рішення» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Старчуком В`ячеславом Іллічем (покупець) укладено договір № 18960/18, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався забезпечити покупцеві поставку товарів та послуг в мережі станцій, через систему Е100, з використанням карток, а покупець зобов`язався приймати товари та послуги у власність та оплачувати їх вартість на умовах даного договору. Згідно п. 1.2. та п. 1.3. договору найменування, асортимент товару та послуг, які постачальник повинен поставити покупцю визначаються усною заявкою пред`явника картки. Умови про товари та/або послуги, їх ціна, строк оплати вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Як зазначено в договорі пред`явник картки - уповноважений представник покупця, що пред`явив картку для здійснення угоди. Картка - ідентифікаційна, бонусна, облікова, ко-брендингова пластикова картка ТОВ «Е100 УА» (іншого учасника Системи Е100), яка є бездокументарною підставою для здійснення угод, технічним засобом обліку укладених угод, проте не виконує платіжних функцій. У пункті 3 договору визначені умови поставки товарів та послуг. Зокрема, передбачено, що поставка товару покупцю здійснюється партіями на умовах EXW (Інкотермс 2010), шляхом заправлення транспортного засобу через паливо роздавальні колонки, з використанням терміналів. Під партією товару сторони розуміють товари в кількості та асортименті, передані покупцю на АЗС, згідно усної заявки покупця (пред`явника карти), виходячи з потреб покупця. Товар відпускається при умові пред`явлення карти покупцем (пред`явником карти) та правильного введення пін-коду. Право власності на товар переходить до покупця в момент заправлення товаром транспортного засобу. По завершенню розрахункового періоду, постачальник відправляє на електронну адресу покупця наступні документи: видаткову накладну/акт прийому-передачі товарів; акт наданих послуг та рахунок на оплату з деталізованими розшифруваннями (де зазначені номери карток, за якими здійснювались угоди, дати угод, назви станцій на яких здійснені угоди; кількість отриманих товарів та послуг). По закінченню календарного місяця постачальник зобов`язаний відправити покупцю оригінали документів вказаних в ч.1 цього пункту, специфікацію та акт звірки взаєморозрахунків, на актуальну адресу для листування покупця (за винятком використання електронного документообігу). Сторони можуть вести документообіг первинних облікових документів за даним договором, в тому числі рахунків на оплату, актів наданих послуг, видаткових накладних, актів прийому-передачі товару, актів прийому-передачі послуг, специфікацій (додатків), актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних облікових документів, що фіксують здійснення господарських операцій за даним договором, та застосовуються в бухгалтерському обліку в електронній формі. В свою чергу, у договорі під розрахунковим періодом розуміється проміжок часу, протягом якого покупець здійснює угоди з використання карток, а постачальник веде облік цих угод. Даним договором встановлюється два розрахункових періоди: перший - з 1 числа по 15 число поточного місяця, та другий - з 16 числа по останній день місяця. Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за товари/послуги та Web-Послуги, які були поставлені/надані за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Згідно п.п. 4.2. та 4.3. договору датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту виникнення у покупця обов`язку щодо оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату. Згідно п.5. договору постачальник забезпечує поставку товарів та надання послуг покупцю з використанням картки відповідно до умов цього договору. Крім того, надає покупцеві інформацію про перелік і місцезнаходження мережі станцій, що здійснюють постачання (надання) товарів та/або послуг відповідно до умов даного договору, по закінченню календарного місяця надає покупцю наступні документи: - специфікацію; - рахунки на оплату з деталізованими розшифровуваннями; - видаткові накладні та/або акти прийому-передачі товарів; - акти наданих послуг; - акт звірки взаєморозрахунків. В свою чергу, покупець зобов`язаний вчасно оплачувати постачальнику отримані товари та/або послуги, а також Web-Послуги відповідно до виставлених рахунків на оплату і згідно умов даного договору, підписувати та повертати постачальнику документи вказані в п. 5.1.4. цього боговору не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, своєчасно підписувати надані постачальником акти звіряння розрахунків та повертати оригінали на адресу постачальника не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, забезпечити підписання чеків/карт чеків, отриманих після здійснення угоди; активувати «особистий кабінет» шляхом введення отриманого логіна та пароля, вказавши при цьому актуальну електронну адресу та телефон для SMS-сповіщення, а також щоденно переглядати інформацію в особистому кабінеті; ознайомлюватися з повідомленнями, що надійшли від постачальника в особистий кабінет, на телефон та на електронну адресу. Згідно п. 9.1. договору даний договір набирає чинності з 01.11.2018 року та укладений на невизначений строк. Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками. Окрім того, в реквізитах покупця вказана електронна адреса: kviktoriya0@gmail.com. 01.11.2018 року сторонами підписано акт прийому-передачі за договором № 18960/18 від 19.10.2018 року, відповідно до якого для забезпечення виконання умов договору поставки № 18960/18 від 19.10.2018 року постачальник передав, а покупець прийняв у тимчасове користування ідентифікаційні пластикові карти Е100, які є власністю постачальника, а саме: №№ 189600011, 189600029, 189600037, 189600045, 189600052, 189600060, 189600078, 189600086, 189600094, 189600102, 189600110, 189600128. На виконання умов договору поставки № 18960/18 від 19.10.2018 року позивач з 01.03.2019 року по 31.05.2019 року поставив відповідачу дизельне паливо на загальну вартість 97279,64 грн, а саме: на суму 1324,50 грн (що підтверджується: видатковою накладною №21406 від 31.03.2019 року; актом прийому-передачі товарів № 21406 від 31.03.2019 року; актом звірки за березень до договору № 18960/18 від 19.10.2018 року - надіслано на електронну адресу відповідача 10.04.2019 року), на суму 67350,50 грн (що підтверджується: видатковою накладною №28788 від 15.05.2019 року; актом прийому-передачі товарів №28788 від 15.05.2019 року - надіслано на електронну адресу відповідача 24.05.2019 року), на суму 28604,64 грн (що підтверджується: видатковою накладною № 31301 від 31.05.2019 року; актом прийому-передачі товарів № 31301 від 31.05.2019 року; актом звірки за травень до договору № 18960/18 від 19.10.2018 року - надіслано на електронну адресу відповідача 11.06.2019 року). Позивачем виставлено відповідачу: рахунок на оплату № 21406 від 31.03.2019 року на суму 1324,50 грн, деталізацією № 21406 від 31.03.2019 року на суму 1324,50 грн; рахунок на оплату № 28788 від 15.05.2019 року на суму 67350,50 грн; деталізацією № 28788 від 15.05.2019 року на суму 67350,50 грн; рахунок на оплату № 31301 від 31.05.2019 року на суму 28604,64 грн; деталізацією № 31301 від 31.05.2019 року на суму 28604,64 грн. 06.06.2019 року ФОП Старчуком В.І. було здійснено часткову оплату за отриманий товар в сумі 2000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ПНМ28593. 12.06.2019 року ФОП Старчуком В.І. на електронну пошту позивача було направлено гарантійний лист, в якому відповідач визнає заборгованість перед позивачем в сумі 94070,15 грн та зобов`язується її сплатити до 30 червня 2019 року. З метою досудового врегулювання спору, позивачем була направлена претензія №1 (вих. №16 від 07.08.2019 року) з вимогою оплатити заборгованість в сумі 95279,64 грн не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання цієї претензії. Претензія була направлена відповідачу на адресу місцезнаходження, яка зазначена у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Приписами ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положення ст. 628 Цивільного кодексу України надають сторонам право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Судом встановлено, що між сторонами у справі 19.10.2018 року укладено договір №18960/18, який за своєю правовою природою є договором поставки. Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Крім того, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму ( ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Нормами ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що ФОП Старчук В`ячеслав Ілліч здійснив прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого ТОВ «Євразійські паливні рішення» товару по договору № 18960/18 від 19.10.2018 року на суму 95279,64 грн (97279,64 грн - 2000 грн), а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення 15 % річних в розмірі 4824,33 грн, суд зазначає наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Згідно з п. 7.2. договору, сторони погодили та встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем свого обов`язку по оплаті придбаних товарів та/або послуг у встановлені цим договором строки покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, починаючи з дня наступного за днем, у який фактично повинна була надійти оплата. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, п. 4.3. договору, оплата здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15 календарних днів з моменту виникнення у покупця обов`язку щодо оплати, на підставі виставленого рахунку. При цьому, у договорі встановлено 2 розрахункових періоди: перший - з 1 числа по 15 число поточного місяця, та другий - з 16 числа по останній день місяця. Позивачем було проведено нарахування 15% річних на підставі виставлених рахунків: № 21406 від 31.03.2019 року на суму 1324,50 грн, № 28788 від 15.05.2019 року на суму 65350,50 грн. та № 31301 від 31.05.2019 року на суму 28604,64 грн. Тобто на підставі рахунку № 21406 від 31.03.2019 року нараховано 15% річних за період з 26.04.2019 року по 14.10.2019 року в розмірі 93,62 грн, на підставі рахунку № 28788 від 15.05.2019 року - за період 09.06.2019 року по 14.10.2019 року в сумі 3437,62 грн, а на підставі рахунку № 31301 від 31.05.2019 року - за період з 27.06.2019 року по 14.10.2019 року в сумі 1293,09 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 15% річних, суд прийшов до висновку про те, що позивачем невірно визначено розмір 15% річних в сумі 3437,62 грн на підставі виставленого рахунку № 28788 від 15.05.2019 року на суму 65350,50 грн за заявлений період з 09.06.2019 року по 14.10.2019 року. Оскільки позивач не врахував, що зобов`язання сплатити цю суму виникло 09.06.2019 року, що припадає на неділю, вихідний день, тому, в силу положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України воно переноситься на перший робочий - 10.06.2019 року. За результатами проведеного судом перерахунку, зробленого через програму «ipLex», стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 15% річних сумі 3410,76 грн, а решта вимог в сумі 26,86 грн нараховано позивачем помилково, а відтак в стягненні 15% річних в сумі 26,86 грн слід відмовити у зв`язку із безпідставністю. Решта нарахованих 15% річних на підставі виставлених рахунків № 21406 від 31.03.2019 року за період з 26.04.2019 року по 14.10.2019 року в розмірі 93,62 грн та № 31301 від 31.05.2019 року - за період з 27.06.2019 року по 14.10.2019 року в сумі 1293,09 грн. - є вірними та підлягають задоволенню. Отже, станом на день розгляду справи у суді сума заборгованості фізичної особи - підприємця Старчука В`ячеслава Ілліча перед товариством з обмеженою відповідальністю «Євразійські паливні рішення» становить 100077,11 грн, з яких: 95279,64 грн - основна заборгованість та 4797,47 грн - 15% річних, що підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню. В частині стягнення 15% річних в сумі 26,86 грн - слід відмовити у зв`язку із безпідставністю. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже враховуючи часткову відмову в позові в сумі 26,86 грн, на відповідача слід покласти судовий збір в сумі 1920,48 грн., а на позивача 0,52 грн. Враховуючи викладене та

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Старчука В`ячеслава Ілліча ( [ADDRESS] ; код [NUMBER] ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євразійські паливні рішення» (04073, м. Київ, проспект С. Бандери, буд. 9, корп. 2, офіс 2-301; код 42493917) 100077,11 грн (у т.ч.: 95279,64 грн - основна заборгованість та 4797,47 грн - 15% річних) та 1920,48 грн судового збору. 3. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення 15% річних в сумі 26,86 грн - відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Львівського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 03.01.2020 року. Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/ Суддя М.В. Швець

Результат: partial