Вид судочинства: administrative
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] 14.01.2021 р. звернулась до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою від 12.01.2021 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області за межами населених пунктів (а.с.40). До вказаної заяви позивачем додані: копія паспорта та ідентифікаційного коду, згода на збір та обробку персональних даних, графічний додаток з зазначенням бажаного місця розташування з Публічної кадастрової карти. Наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.02.2021 №11-415/14-21-СГ [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, пославшись на те, що земельна ділянка, вказана у заяві, відноситься до земель комунальної власності, тому відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки (надалі спірний наказ). Отже правомірність та законність спірного наказу та зобов`язання вчинити певні дії є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду. Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Так, частинами 1, 2, пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Пунктом "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара. Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 року, територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане Головне управління Держгеокадастру в області. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення). Відтак, до повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, а момент звернення належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Кіровоградської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України. Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра. Так, відповідач відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, посилається на те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, тому відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки. Відповідно до статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Доказів наявності рішення органу виконавчої влади, акту приймання-передачі, які б свідчили про передачу земельної ділянки з державної у комунальну власність, суду відповідачем не надано. Позивачем до матеріалів справи долучене звернення [PERSON] до відповідача від 15.03.2021 р. про надання публічної інформації щодо форми власності та категорії на земельну ділянку орієнтовною площею 18 га, яка знаходиться на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області за межами населених пунктів та яка знаходиться праворуч від земельної ділянки з кадастровим номером 3525286900:02:000:8543 та відповідь на звернення за №5/330-21 від 24.03.2021 року, в якій вказано, що дана земельна ділянка відноситься до земель запасу (земельні ділянки категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), склад угідь - сіножаті, кадастровий номер відсутній, орієнтована площа - 18,00 га, форма власності - державна. Більш того, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у справі 340/5293/21 надано суду письмові пояснення у якому зазначено про те, що на опрацювання заяви [PERSON] від 14.01.2021 року відділом у Світловодському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 03.02.2021року надано викопіювання НВ-3512345672021, де помилково зазначена комунальна форма власності земельної ділянки. Отже, при підготовці викопіювання земельну ділянку помилково віднесено до черезсмужної ділянки КСП "Дніпро", право на яку посвідчено державним актом на право колективної власності на землю серія КР №011 від 31.10.1996 року. Отже, земельна ділянка, зазначена у заяву позивача, не відносилась (на день винесення спірного наказу) до земель комунальної форми власності, а відтак спірний наказ виданий з порушенням норм земельного законодавства, що свідчить про його протиправність. Водночас, відповідно до Закону України від 28.04.2021 року №1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України було доповнено пунктом 24, який визначає, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. При цьому відповідач зазначив, що на даний час вказаний пункт набрав чинності і Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вже не являється розпорядником земельних ділянок державної власності за межами населених пунктів, а відтак не має право розпоряджатись бажаною земельною ділянкою. Тобто, до набрання чинності Закону України від 28.04.2021 року №1423-ІХ земельна ділянка, щодо якої просить позивач надати дозвіл на виготовлення проекту відведення належала до державної власності, натомість станом на день розгляду справи в суді, в силу приписів вищевказаного Закону, бажана земельна ділянка є комунальною власністю, що унеможливлює винесення рішення про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою. Згідно пункту 24 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Право комунальної власності на вищевказану земельну ділянку не зареєстроване. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що станом на час прийняття оскаржуваного наказу, земельна ділянка, щодо якої позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення у власність, відносилася до земель державної власності, розпорядником якої було ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Отже, відмовляючи позивачу в задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, з підстав, викладених у наказі від 12.02.2021 №11-415/14-21-СГ Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області діяло не у межах та не у спосіб, визначений Земельним кодексом України, що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу в частині відмови в наданні дозволу [PERSON] , який підлягає скасуванню. З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку, що з огляду на визнання протиправним наказу про відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення відповідно до вимог земельного законодавства. Суд вважає за доцільне, на підставі частини 6 статті 245 КАС України, визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду у цій частині - не пізніше 30 днів з дня набрання ним законної сили. Відповідно до частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн., а тому суд стягує пропорційно на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 605,33 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов [PERSON] ( [ADDRESS] ; адреса для листування: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25030; код ЄДРПОУ 39767636) задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.02.2021 р. №11-415/14-21-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" в частині відмови [PERSON] . Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву [PERSON] від 12.01.2021 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області за межами населених пунктів та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути на користь [PERSON] судові витрати на оплату судового збору в сумі 605,33 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Результат: partial