Вид судочинства: criminal
Суддя: Токман Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним. [PERSON] 18 вересня 2020 року, перебуваючи на третьому поверсі Голосіївського УП ГУНП у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, звернувся до старшого слідчого [PERSON] та повідомив, що працівниками Голосіївського УП ГУНП у місті Києві в середині серпня 2020 року було вилучено його автомобіль марки «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] . Розуміючи, що [PERSON] є слідчим, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, [PERSON] запропонував йому надати грошові кошти за сприяння у поверненні автомобіля. Також [PERSON] назвав номер кримінального провадження, в рамках якого у нього був вилучений вищевказаний транспортний засіб, а саме № 12020100010004146. [PERSON] , розуміючи що [PERSON] йому, як службовій особі, пропонує неправомірну вигоду, не надавши згоди на її отримання, про протиправні дії останнього склав рапорт на ім`я т.в.о. начальника Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, який зареєстровано до Журналу єдиного обліку Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за № 54470 від 18.09.2020. Уподальшому слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві відомості про дану подію 18 вересня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020101010004369 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. З метою надання неправомірної вигоди під час зустрічі, яка відбулася о 16:30 23.10.2020 в службовому кабінеті будівлі Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, [PERSON] , висловивши намір узгодити продовження своєї протиправної діяльності, запропонував [PERSON] передати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за сприяння у повернення автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , який перебував у користуванні [PERSON] . Також [PERSON] повідомив, що на наступну зустріч зі слідчим [PERSON] він приїде з грошовими коштами. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах [PERSON] дій, які полягають у поверненні вилученого автомобіля при відсутності для цього підстав, із використанням службового становища, 04 листопада 2020 року о 16:05 під час зустрічі у дворі будинку за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 16, [PERSON] повідомив [PERSON] , що готовий надати 14 000 грн за повернення автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , однак йому потрібен час для того, щоб взяти готівку. Уподальшому 04 листопада 2020 року приблизно о 17:04 [PERSON] передав [PERSON] 7 000 грн як половину грошових коштів за сприяння [PERSON] у поверненні вищевказаного автомобіля з умовою, що іншу половину в розмірі 7 000 грн передасть після отримання автомобіля. Одразу після передачі [PERSON] грошових коштів 04 листопада 2020 року о 17:05 [PERSON] було затримано. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, а саме пропозицію службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду, та надання такої вигоди за чинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, повернення автомобіля із використанням службового становища. Також 25 січня 2023 року приблизно о 18:30, перебуваючи на автостанції «Видубичі» у приміщенні кафетерію за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, [PERSON] з метою таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до [PERSON] , запропонував йому разом випити алкогольні напої, на що останній погодився. Після спільного розпивання алкогольних напоїв, [PERSON] направився на зупинку громадського транспорту, що розташована поруч, та заснув. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, [PERSON] , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом [PERSON] , таємно викрав мобільний телефон «Redmi Note 11» ІМЕІ 1: [NUMBER] , ІМЕІ 2: [NUMBER] , вартістю 9 999 грн, рюкзак, вартістю 2 000 грн, всередині якого знаходились особисті речі [PERSON] , а саме: ключі, гаманець, вартістю 1500 грн, електронна книга, вартістю 5000 грн, мультитул, вартістю 2000 грн, грошові кошти в сумі 11 000 грн та 1000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 25 січня 2023 року становило 36 560 грн, та банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 68 059 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Також 25 січня 2023 року о 18:30, перебуваючи на автостанції «Видубичі» за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, [PERSON] , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом [PERSON] , таємно викрав у останнього, серед іншого, банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] на ім`я потерпілого. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа. Також 25 січня 2023 року після заволодіння банківською картою ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] на ім`я потерпілого [PERSON] , у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна шляхом зняття грошових коштів з банківської карти. З метою реалізації злочинного умислу, [PERSON] , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, направився до ТРЦ «Ультрамарин» за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 1А, де за допомогою банкомату 25 січня 2023 року та 26 січня 2023 року здійснив ряд банківських операцій по зняттю готівки з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , а саме: 25.01.2023 о 19:34 на суму 8221 грн; 25.01.2023 о 19:35 на суму 8320 грн; 25.01.2023 о 19:36 на суму 4160 грн; 26.01.2023 о 00:23 на суму 6240 грн; 26.01.2023 о 00:43 на суму 2080 грн; 26.01.2023 о 01:10 на суму 1047 грн, чим завдав потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на суму 30 068 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Також 06 квітня 2023 року приблизно о 19:00, перебуваючи на автостанції «Видубичі» у приміщенні кафетерію за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, [PERSON] з метою таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до [PERSON] , запропонував йому разом випити алкогольні напої, на що останній погодився. Після спільного розпивання алкогольних напоїв, [PERSON] направився на зупинку громадського транспорту, що розташована поруч, та заснув. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, [PERSON] , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом [PERSON] , таємно викрав належний йому мобільний телефон «ОРРО А54s», ІМЕІ 1: [NUMBER] , ІМЕІ 2: [NUMBER] , вартістю 7 777 грн, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд та заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 7 777 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. 2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Відповідно до ч. 3 ст. 369 КК України передбачено кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 357 КК України передбачено кримінальну відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах. Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 затверджено указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який вподальшому продовжено. Відповідно до примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили або здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Відповідно до пункту 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи, зазначені у пункті 1 примітки до ст. 364 цього Кодексу, посади яких згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць. 3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження. Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України. Просив призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України визнав, повідомив, що кається у вчиненому. При цьому заперечив свою винуватість у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, мотивуючи тим, що грошові кошти слідчому [PERSON] передавав в якості оплати за перебування автомобіля на спеціальному майданчику, а не в якості неправомірної вигоди. Просив не призначати суворого покарання. Захисник не заперечував проти доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України. З урахуванням визнання вини та щирого каяття з боку обвинуваченого, просив не призначати йому суворого покарання. При цьому заперечив проти доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, мотивуючи відсутністю у його діях суб`єктивної сторони складу вказаного правопорушення. Вказав, що обвинувачений в силу легкої розумової відсталості не усвідомлював, що передавав грошові кошти службовій особі, яка займає відповідальне становище, а також що передавав їх в якості неправомірної вигоди. 4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повідомив, що у вересні 2020 року поліцейські вилучили та поставили на спеціальний майданчик автомобіль «Mercedes-Benz» на іноземній реєстрації, який він придбав на двох з товаришем. З метою повернення вказаного автомобіля він прийшов до Голосіївського УП ГУНП у місті Києві, де спілкувався зі слідчим [PERSON] . Декілька разів зустрічався з ним, потім погодився передати кошти за повернення автомобіля. Кошти передавав в якості оплати за послуги евакуації та за період перебування автомобіля на спеціальному майданчику. Після передачі коштів, відразу був затриманий працівниками поліції. З приводу вчинення крадіжок повідомив, що за обставин, зазначених в обвинувальному акті, на станції «Видубичі» познайомився з потерпілим [PERSON] та, після спільного розпивання спиртних напоїв, таємно викрав у нього мобільний телефон і рюкзак з речами, якими розпорядився на власний розсуд. Серед речей була банківська карта АТ КБ «ПриватБанк». Уподальшму з вказаної банківської карти декілька разів знімав кошти. За аналогічних обставин познайомився з потерпілим [PERSON] , у якого таємно викрав мобільний телефон «ОРРО». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що працює старшим слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві. У 20-х числах жовтня 2020 року він знаходився у своєму службовому кабінеті за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15. В цей час до кабінету зайшов його колега - [PERSON] та обвинувачений. Під час розмови з [PERSON] обвинувачений сказав, що йому потрібно забрати автомобіль «Mercedes-Benz» зі спеціального майданчика і що в якості подяки за повернення автомобіля він готовий надати грошові кошти в сумі 500 доларів США. [PERSON] запитав у обвинуваченого чи розуміє він, що пропонує неправомірну вигоду. На що обвинувачений відповів, що розуміє, а також розуміє те, що якщо коштів не передасть, то автомобіль йому не повернуть. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що працює старшим слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві. У кінці серпня 2020 року він перебував на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15. У той день до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві прийшов обвинувачений, повідомив що хоче дізнатися про вилучений в межах кримінального провадження автомобіль «Mercedes-Benz», який перебував на спеціальному майданчику. Оскільки він входив до групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні, його поросили спуститись та поговорити з обвинуваченим. Під час розмови обвинувачений повідомив, що хоче повернути вказаний автомобіль та почав пропонувати за нього грошові кошти. На пропозицію обвинуваченого він не погодився та повідомив, що за такі дії передбачена кримінальна відповідальність. Після того як обвинувачений пішов, він написав керівництву рапорт про факт пропозиції надання неправомірної вигоди, на підставі чого було внесено відповідні відомості до ЄРДР. Восени обвинувачений прийшов до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві вдруге. Він зустрів обвинуваченого, вони разом піднялися до службового кабінету, в якому на той час перебував старший слідчий [PERSON] . Під час спілкування обвинувачений знову почав пропонувати грошові кошти в сумі 500 доларів США за повернення автомобіля. Про вказану подію він повторно повідомив керівництво. Через деякий час обвинувачений йому зателефонував, попросив спуститись з кабінету на вулицю. Коли він вийшов, обвинувачений повідомив, що може передати 14 000 грн за повернення автомобіля, однак йому потрібно зняти кошти. Через годину обвинувачений приніс кошти в сумі 14 000 грн, з яких передав йому половину - 7 000 грн, а іншу половину сказав, що передасть коли автомобіль виїде з спеціального майданчика. Після передачі грошових коштів, обвинуваченого було затримано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що знайомий з обвинуваченим. Обвинувачений з іншою особою купили на двох автомобіль «Mercedes-Benz» на іноземній реєстрації. Вказаний автомобіль у них було вилученого працівниками поліції та поміщено на спеціальний майданчик. 04 листопада 2020 року від приїхав до Голосіївського УП ГУНП у місті Києві щоб допомогти обвинуваченому забрати автомобіль за плату. На місці події його було затримано працівниками поліції. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що брав участь в якості понятого під час проведення слідчої дії біля Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, яка проводилась за участю обвинуваченого. Під час слідчої дії у обвинуваченого з гаманця були вилучені грошові кошти в сумі 7 000 грн. Відповідно до протоколу огляду особи від 04 листопада 2020 року [PERSON] 04 листопада 2020 року о 15:45 при собі ніяких грошових коштів не мав. Відповідно до протоколу огляду місця події від 04 листопада 2020 року на ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 16, у період часу з 17:16 по 17:58 04 листопада 2020 року виявлено старшого слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві [PERSON] , у кишені якого перебували грошові кошти в сумі 7 000 грн. Відповідно до протоколу затримання від 04 листопада 2020 року [PERSON] був затриманий 04 листопада 2020 року о 17:07 за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 16, при цьому серед іншого майна у нього були вилучені грошові кошти в сумі 7 000 грн. Відповідно до протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 24 листопад 2020 року 04 листопада 2020 року о 16:05 [PERSON] зустрівся з обвинуваченим за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 16. Під час зустрічі обвинувачений пропонував [PERSON] грошові кошти в сумі 14 000 грн за повернення автомобіля, при цьому останній попереджав обвинуваченого, що за такі дії передбачено кримінальну відповідальність. Цього ж дня о 16:55 відбулася повторна зустріч за тією ж адресою, під час якої обвинувачений передав [PERSON] половину грошових коштів в сумі 7000 грн в якості неправомірної вигоди. Відповідно до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 04 листопада 2020 року обвинувачений 18 вересня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, висловив обіцянку службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду за повернення тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Mercedes-Benz». При зустрічі 04 листопада 2020 року о 16:05 за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 16, обвинувачений виявив намір надати службовій особі, яка займає відповідальне становище, [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 14 000 грн за сприяння у поверненні автомобіля, але повідомив, що йому потрібен час для зібрання коштів. Відповідно до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 04 листопада 2020 року обвинувачений 18 вересня 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, висловив обіцянку службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду за повернення тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки «Mercedes-Benz». При зустрічі 04 листопада 2020 року о 16:55 за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 16, обвинувачений виявив намір та надав службовій особі, яка займає відповідальне становище, [PERSON] неправомірну вигоду в сумі 7 000 грн банкнотами по 500 грн. Допитаний в судовому засіданні потерпілий [PERSON] повідомив, що 25 січня 2023 року близько 18:00 у кафе біля метро «Видубичі» познайомився з обвинуваченим. Вони разом вжили алкоголь, після чого він сів на лавочку і несподівано заснув, хоча алкоголю випив не багато. Обвинувачений був поряд. Коли близько 23:00 прокинувся, вивив що у нього викрали мобільний телефон, рюкзак, електронну книгу, мультитул, гаманець, банківську картку, грошові коштів в сумі 1 000 доларів США та 11 000 грн. Після викрадення банківської карти, з неї було знято грошові кошти в сумі близько 30 000 грн. Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 січня 2023 року потерпілий [PERSON] звернувся з заявою про те, що 25 січня 2023 року приблизно о 23:00 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, невідомі особи таємно викрали наступні речі: мобільний телефон «Redmi Note 11», паспорт, ключі від квартири, рюкзак, в якому знаходилась електронна книга, мультитул та гаманець із грошовими коштами в сумі 1000 доларів США, 11 000 грн та банківські картки. Відповідно до протоколу огляду місця події від 27 січня 2023 року на території автостанції «Видубичі» неподалік від станції метро «Видубичі» за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, виявлено кіоск з написом «Експрес кафе-бар», біля нього автобусну зупинку та дерев`яну лавочку. Відповідно до копії чеку мобільний телефон «Redmi Note 11» з чохлом було придбано 21 вересня 2022 року за ціною 10298 грн. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2023 року свідок [PERSON] впізнала обвинуваченого як чоловіка, який 25 січня 2023 року близько 18:30 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, заходив до приміщення кафе-бару «ЕКСПРЕС», де купував горілку. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 квітня 2023 року потерпілий [PERSON] впізнав обвинуваченого як чоловіка, з яким 25 січня 2023 року близько 18:30 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10А, вживав горілку в приміщенні кафе-бару «ЕКСПРЕС» та поруч із ним, після чого у нього було викрадено особисті речі і грошові кошти. Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07 квітня 2023 року потерпілий [PERSON] звернувся з заявою про те, що 06 квітня 2023 року близько 19:00, перебуваючи на автостанції «Видубичі», після спілкування з наглядно знайомим чоловіком виявив відсутність мобільного телефону «ОРРО А54S» сім-картою. Відповідно до копії чеку мобільний телефон ОРРО А54S» з чохлом було придбано 27 березня 2023 року за ціною 8015 грн. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2023 року потерпілий [PERSON] впізнав обвинуваченого, як чоловіка, з яким 06 квітня 2023 року близько 19:00 за адресою: м. Київ, автостанція «Видубичі» вживав спиртні напої поблизу кафе-бару «Експерс», після чого заснув та, отямившись, виявив відсутність мобільного телефону. Відповідно до протоколу огляду диску від 14 червня 2023 року, отриманого шляхом тимчасового доступу у ПАТ КБ «ПриватБанк», з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , що належить потерпілому [PERSON] ,. здійснено ряд банківських операцій по зняттю готівки, а саме: 25.01.2023 о 19:34 на суму 8221 грн; 25.01.2023 о 19:35 на суму 8320 грн; 25.01.2023 о 19:36 на суму 4160 грн; 26.01.2023 о 00:23 на суму 6240 грн; 26.01.2023 о 00:43 на суму 2080 грн; 26.01.2023 о 01:10 на суму 1047 грн. Відповідно до протоколу огляду диску від 26 червня 2023 року, отриманого шляхом тимчасового доступу у ПАТ КБ «ПриватБанк», на фото з банкомату у ТРК «Ультрамарин» за адресою: м. Київ, вул. В. Лепківського, 1а, зображено [PERSON] . Відповідно до протоколу огляду диску від 26 червня 2023 року, отриманого шляхом тимчасового доступу у ПрАТ «Київстар», мобільний термінал: ІМЕІ: [NUMBER] 25 січня 2023 року о 19:20 перебував у межах базової станції, розташованої за адресою: м. Кив, вул. Митрополита Липківського, 3. 25 січня 2023 року о 19:30 мобільний номер телефону [NUMBER] перебував в межах базової станції за адресою: м. Кив, вул. Митрополита Липківського, 3. 26 січня 2023 року в 00:25 мобільний номер телефону [NUMBER] перебував в межах базової станції за адресою: м. Кив, вул. Митрополита Липківського, 3. Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 19 червня 2023 року 25 січня 2023 року обвинувачений з 19:38 по 19:41 перебував біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» ТРЦ «Ультрамарин» після чого о 19:57 розраховувався банківською картою за товар на касі супермаркету «Сільпо» у ТРЦ «Ультрамарин» за адресою: м. Київ, вул. Василя Липківського, 1А. Відповідно до протоколу обшуку від 30 червня 2023 року за місцем проживання обвинуваченого за адресою: [ADDRESS] , виявлено та вилучено належний потерпілому [PERSON] мобільний телефон «Redmi Note 11» ІМЕІ 1: [NUMBER] , ІМЕІ 2: [NUMBER] . Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 369 КК України - пропозиція службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду, та надання такої вигоди за чинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, повернення автомобіля із використанням службового становища; ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; та ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа. Обставини таємного викрадення обвинуваченим належного потерпілим [PERSON] та [PERSON] майна, зазначеного в обвинувальному акті, в тому числі банківської карти потерпілого [PERSON] , з якої обвинувачений уподальшому знімав грошові кошти, стороною захисту не оспорюються. При цьому доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме про те, що обвинувачений не знав, що [PERSON] є службовою особою, та що грошові кошти останньому він передавав не в якості неправомірної вигоди, а в якості оплати за перебування автомобіля на спеціальному майданчику, спростовуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , підстав недовіряти яким у суду немає, а також протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з яких вбачається намір обвинуваченого передати [PERSON] саме неправомірну вигоду за вирішення питання про повернення автомобіля зі спеціального майданчика Голосіївського УП ГУНП у м. Києві. Так, звернувшись до старшого слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві [PERSON] з питанням повернення вилученого транспортного засобу, обвинувачений усвідомлював, що спілкується зі службовою особою, при цьому, незважаючи на неодноразові попередження з боку [PERSON] про те, що за надання неправомірної вигоди передбачена кримінальна відповідальність, продовжував пропонувати та передав грошові кошти в сумі 7 000 грн в якості неправомірної вигоди за вирішення [PERSON] із використанням свого службового становища питання про повернення автомобіля. З огляду на вчинення обвинуваченим ряду інших умисних корисливих кримінальних правопорушень та його поведінку в судових засіданнях, де він давав послідовні чіткі відповіді на поставленні запитання, суд дійшов висновку, що наявний у обвинуваченого діагноз «легка розумова відсталість» не перешкоджав йому усвідомлювати суспільно-небезпечний характер своїх дій та керувати ними під час пропозиції слідчому передати неправомірну вигоду. 5.Мотиви зміни обвинувачення. Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Відповідно до обвинувального акта за фактом таємного викрадення у потерпілого [PERSON] банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] дії [PERSON] стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом. Разом із цим при відповідній кваліфікації стороною обвинувачення не враховані висновки Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 14 лютого 2019 року (справа № 454/420/17). Як зазначено у постанові Верховного Суду, предметом злочину, передбаченого ст. 357 КК України, є: зокрема, офіційні документи, у тому числі електронні, штампи, печатки; приватні документи, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності (частини 1 і 2 ст. 357 КК України); паспорт або інший важливий особистий документ (ч. 3 ст. 357 КК України). Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом, зокрема, в цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовчій діяльності. До «інших важливих особистих документів» належать посвідчення, військовий квиток, трудова книжка, диплом про закінчення вищого закладу освіти, свідоцтво про народження, проїзний документ дитини, картка фізичної особи ? платника податків, інші офіційні або приватні документи, які засвідчують важливі факти і події в житті людини і втрата яких істотно ускладнює реалізацію її прав, свобод і законних інтересів. Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що питання, чи є той або інший документ для певної особи важливим, має вирішувати суд у кожному конкретному випадку з урахуванням, зокрема, важливості фактів, які засвідчуються документом, можливості його відновлення, розміру збитків від втрати документа. Віднесення платіжної банківської картки до важливих особистих документів також має бути обґрунтованим з наведенням доводів на підтвердження, що ці документи були особистими та важливими для потерпілої особи. Відповідно до Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) - засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо). Тобто, як видно з аналізу законодавчих положень, платіжна картка є різновидом офіційних документів. У цій справі не встановлено, що платіжна банківська картка потерпілого відповідала ознакам важливого особистого документа, тобто була предметом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, натомість ця банківська картка є офіційним документом і, відповідно, предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Крім того, така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 червня 2011 року, згідно з яким за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти, засоби доступу до банківських рахунків відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів. Таким чином, з огляду на встановлені під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення, з метою ухвалення справедливого судового рішення суд на підставі ст. 337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 357 на ч. 1 ст. 357 КК України. 6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість продовжив вчиняти подібні кримінальні правопорушення. Шкоду потерпілим не відшкодував. Формальна вказівка обвинуваченого в судовому засіданні на те, що він визнає свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та розкаюється у вчиненому, в даному випадку, не свідчить про наявність в його діях щирого каяття як обставини, яка пом`якшує покарання. Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до обвинувальних актів в провину обвинуваченому не ставляться. 7.Мотиви призначення покарання Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими корисливими злочинами (ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 185 КК України) та кримінальним проступком (ч. 1 ст. 357 КК України), обставини їх вчинення, при яких обвинувачений умисно доводив потерпілих до безпорадного стану, а потім, користуючись безпорадним станом, викрадав належне їм майно, вартість викраденого у потерпілих майна, дані про особу обвинуваченого, котрий раніше неодноразово судимий, на обліку лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «легка розумова відсталість», що не перешкоджає йому вчиняти умисні корисливі злочини, має на утриманні трьох дітей, повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. При цьому, оскільки кримінальні правопорушення за цим вироком обвинувачений вчинив до постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року, остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. 8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому. Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими не пред`явлено. 9. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України. Оскільки обвинувачений на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, підстав для обрання йому запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Резолютивна частина:
Визнати [PERSON] винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити покарання: за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року, більш суворим, призначеного цим вироком, визначити [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Початок строку відбування покарання обчислювати з 05 січня 2026 року. У строк покарання зарахувати покарання, частково відбуте [PERSON] за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати період попереднього ув`язнення [PERSON] у даному кримінальному провадженні з 04 листопада 2020 року по 06 листопада 2020 року включно та з 31 жовтня 2023 року по 17 листопада 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Речові докази: автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , який зберігається на території Голосіївського УП ГУНП у місті Києві, повернути власнику (законному володільцю); добровільно видані свідком [PERSON] грошові кошти в сумі 7 000 грн, які передані до банківської установи на спеціальний депозитний рахунок ГУНП України, конфіскувати в дохід держави; вилучені у обвинуваченого під час затримання та передані до банківської установи на спеціальний депозитний рахунок ГУНП України грошові кошти в сумі 7000 грн конфіскувати в дохід держави; диск з відеозаписом з камер відеоспостереження ТРЦ «Ультрамарин» зберігати в матеріалах справи; мобільний телефон «Redmi Note 11» ІМЕІ 1: [NUMBER] , ІМЕІ 2: [NUMBER] , який зберігається у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 009664 від 27.09.2023) - повернути потерпілому [PERSON] . Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано. Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва. Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Суддя [PERSON]

Результат: guilty