Вид судочинства: commercial
Суддя: О.О. Кучерява
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
26 червня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» (продавець) та публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець) укладений договір поставки (купівлі-продажу) №15/958 (надалі по тексту - договір), за умовами якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначена сторонами в специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору (пункт 1.1 договору). Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. договору ціна товару вказується у специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору. Орієнтовна сума договору на момент укладення складає 1500 000,00 грн. без ПДВ, ПДВ 300000,00 грн. Загальна сума за договором складає 1800 000,00 грн. Загальна сума договору є змінною та складається з суми всіх специфікацій, оформлених до даного договору. Якість, комплектація, упаковка та маркировка товару (продукції) повинна відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючим стандартам (ТУ, ДОСТ, технічній документації) для даного виду товару (продукції), а також спеціальним технічним вимогам, якщо такі встановлені сторонами, відображеним у специфікаціях (пункт 3.1. договору). Пунктом 3.2. договору встановлено, що гарантії відповідності товару (продукції) вимогам п.3.1. підтверджуються сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника (у разі, якщо постачальник не є виробником), які направляються покупцю при кожній поставці. Згідно з пунктом 5.1. договору строки та умови поставки товару вказуються у специфікаціях. Оплата проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України (пункт 9.1. договору). Відповідно до приписів пунктів 9.3., 9.4. договору покупець проводить оплату за поставлену продукцію на протязі строку, вказаного у специфікації, від дати отримання оригіналів на оплату та сертифікату якості. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2013 року (пункт 13.1, 13.2 договору). Сторонами 05 листопада 2012 року була укладена специфікація № 4 договору №15/958 від 26 червня 2012 року, якою сторони визначили найменування продукції, її кількість, вартість, умови та строк поставки, умови оплати. При зверненні до суду з позовом про визнання договору недійсним, позивач посилається на те, що сторонами не узгоджені істотні умови щодо якості поставленого товару, внаслідок ненадання відповідачем відповідного документу. Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, стаття 203 ЦК України встановлює перелік вимог, яким повинен відповідати правочин для набрання їм чинності, тобто юридичної сили. Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Способи волевиявлення та форми правочину врегульовані в статті 205 Цивільного кодексу України, за якою правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає порушення вільного волевиявлення та не відповідність його внутрішній волі учасника правочину, не спрямованість сторони на реальне настання правових наслідків правочину та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Аналогічна позиція також викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику про визнання угод недійсними" від 06.11.2009р. № 9, відповідно до якої угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом; в кожній справі вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Позивачем не наведено суду жодних правових підстав щодо невідповідності укладеного договору вимогам чинного законодавства, що мало б наслідком його недійсність, зокрема, позивачем фактично не зазначено, якому саме нормативному акту суперечить вказаний спірний договір та в якій частині, так само як і не представлено доказів в обґрунтування позовних вимог. Наявність будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність спірного договору вимогам закону, позивачем не вказано, та судом не встановлено. Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання, суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Судом не встановлено підстав, з наявністю яких законодавство України пов'язує недійсність договору, відповідно позовні вимоги є недоведеними, внаслідок чого суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Резолютивна частина:
В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» про визнання договору №15/958 від 26.06.2012р. недійсним відмовити. У судовому засіданні 09 січня 2014 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 13 січня 2014 року. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано. Суддя О.О. Кучерява

Результат: denied