Вид судочинства: criminal
Суддя: Гринь О. О.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
На території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти. [PERSON] 29 вересня 2025 року, перебуваючи у будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в ході спілкування з [PERSON] , дізналася про надходження грошових коштів на рахунок банківської картки, емітованої АБ «УКРГАЗБАНК» за № [NUMBER] , що належить останній. Після цього, [PERSON] , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська картка та наявні на ній кошти є чужою власністю, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документу та корисливу мету - заволодіння коштами, 30 вересня 2025 року, близько 02 години 30 хвилин, перебуваючи у будинку за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Старі Санжари, провулок Підгорянський, 3, зайшла до спальної кімнати, де відпочивала [PERSON] та викрала належну останній банківську картку № [NUMBER] , емітовану АБ «УКРГАЗБАНК», що знаходилась у шафі з речами. Після цього, [PERSON] поклала її до кишені своєї кофти та вийшла зі спальної кімнати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів України», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки ст. 358 КК України, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» платіжні банківські картки є електронними платіжними документами та відносяться до офіційних документів, оскільки документом визначається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Вчинивши викрадення банківської картки, [PERSON] позбавила [PERSON] можливості використовувати зазначену банківську картку за призначенням. Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] , усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, 30 вересня 2025 року, о 02 годині 51 хвилині, перебуваючи на кухні у будинку за адресою: [ADDRESS] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту № [NUMBER] , що належить [PERSON] , з використанням свого мобільного терміналу, таємно викрала з банківського рахунку [NUMBER] кошти в сумі 3015 гривень 07 копійок, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом повернення боргу, перевівши вказану суму грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що належить [PERSON] , спричинивши своїми умисними діями потерпілій [PERSON] матеріальних збитків на вказану суму. У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення, [PERSON] , цього ж дня близько 03 години, перебуваючи на кухні у будинку за адресою: [ADDRESS] , за допомогою свого мобільного терміналу ввела на сайті 777.UА дані банківської карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] , та здійснила оплату товарів/послуг в терміналі №10000592 на суму 1000 гривень, чим спричинила своїми умисними діями потерпілій [PERSON] матеріальних збитків на вказану суму. Отже [PERSON] своїми умисними та протиправними діями заподіяла потерпілій [PERSON] матеріальні збитки на загальну суму 4015 гривень 07 копійок Дії обвинуваченої [PERSON] органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів. 22 грудня 2025 року між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області [PERSON] та підозрюваної [PERSON] , у присутності захисника [PERSON] була укладена Угода про визнання винуватості. Відповідно до укладеної угоди підозрювана [PERSON] під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість в зазначеному діянні, щиросердечно розкаялася. Сторони угоди узгодили покарання [PERSON] за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання. В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачена підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити. Захисник обвинуваченого адвокат [PERSON] також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а передбачене ч.1 ст. 357 КК України, відноситься до кримінального проступку. Потерпілою [PERSON] , надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості. Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. Її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Підозрювана під час досудового розслідування та обвинувачена в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнала свою винуватість у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документу, вчинених з корисливих мотивів. Підозрюваній під час досудового розслідування та як обвинуваченій в підготовчому судовому засіданні роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України. Під час підготовчого судового засідання [PERSON] стверджувала, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України, щодо яких вона визнає себе повністю винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст. 473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Крім того, [PERSON] підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Судом встановлено, що обвинувачена [PERSON] раніше не судима, неодружена, на утриманні має малолітню дочку [PERSON] , не працює, не перебуває під наглядом у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується негативно . Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченій - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставина, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України - є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. Згідно зі ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою. Узгоджені вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області [PERSON] та [PERSON] з участю захисника [PERSON] і призначення [PERSON] узгодженої сторонами міри покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді п`яти років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України - у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити її від покарання з іспитовим строком, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України та санкції зазначеної статті. Тривалість іспитового строку відповідно ч. 3 ст. 75 КК України визначає суд, та вважає, що такий строк має становити один рік. Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлено. Щодо обвинуваченої ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.2025 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці - до 15.02.2026. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченою, суд до набрання вироком законної сили підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу не вбачає. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Затвердити Угоду про визнання винуватості від 22 грудня 2025 року, укладену між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області [PERSON] та підозрюваною [PERSON] у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170480000331 від 06.12.2025. [PERSON] визнати винуватою: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнити від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки. Згідно зі ст. 76 КК України покласти на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. До набрання вироком законної сили [PERSON] залишити обраний запобіжний захід - особисте зобов`язання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області [PERSON]

Результат: plea_deal