Вид судочинства: commercial
Суддя: Євстигнеєва Надія Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
31.01.2011 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" (покупець) був укладений договір №14/101-11 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. п. 1.1., 2.1., 3.1. якого продавець зобов'язується передати покупцю у період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року імпортований природний газ в обсязі 16 043 049 тис. куб.м., а в період з 01.01.2012 року по 29.02.2012 року - 16 004 804 тис. куб. м., а покупець зобов'язується прийняти та оплачувати газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання, які є кінцевим споживачем (п. 1.2 договору). Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє у частині поставки газу з 01.01.2011р. до 29.02.2012 року включно, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (п.11.1 договору). Відповідно до п. 3.3 договору покупець до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає продавцю належним чином оформлену заявку, яку після затвердження продавцем до 25 числа місяця, що передує звітному, надає її філії "Об'єднане диспетчерське управління" ДК "Укртрансгаз" для включення до планового розподілу газу на відповідний місяць поставки. Плановий обсяг поставки вважається підтвердженим продавцем з моменту включення заявки до планового розподілу газу ОДУ на відповідний місяць поставки. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.5. договору). Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печаткою покупця продавцеві два примірники акта приймання-передачі газу, в яких зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу: від 31.01.2011р. у обсязі 35,432 тис. куб. м. на суму 105 380,48грн.; від 31.01.2011р. у обсязі 3 000,000 тис. куб. м. на суму 9 039 770,4грн., від 28.02.2011р. у обсязі 800,327 тис. куб. м. на суму 2 410 476,68грн., від 25.02.2011р. у обсязі 2 600,000 тис. куб. м. на суму 7 835 844,00грн., від 31.03.2011р. у обсязі 939,461 тис. куб. м. на суму 2 833 633,98грн., від 30.03.2011р. у обсязі 2 000,000 тис. куб. м. на суму 6 029 016,00грн., від 30.04.2011р. у обсязі 241,544 тис. куб. м. на суму 814 484,71грн., від 29.04.2011р. у обсязі 1 150,000 тис. куб. м. на суму 3 879 390,00грн., від 31.05.2011р. у обсязі 17,800 тис. куб. м. на суму 59 740,7грн., від 30.05.2011р. у обсязі 740,000 тис. куб. м. на суму 2 495 925,6грн., від 29.06.2011р. у обсязі 642,000 тис. куб. м. на суму 2 165 032,08грн., від 30.06.2011р. у обсязі 98,727 тис. куб. м. на суму 332 476,52грн., від 31.07.2011р. у обсязі 29,942 тис. куб. м. на суму 118 401,02грн., від 29.07.2011р. у обсязі 648,000 тис. куб. м. на суму 2 570 374,08грн., від 31.08.2011р. у обсязі 1 094,484 тис. куб. м. на суму 3 836 431,09грн., від 30.09.2011р. у обсязі 858,654 тис. куб. м. на суму 2 887 677,92грн., від 31.10.2011р. у обсязі 394,533 тис. куб. м. на суму 1 743 202,95грн., від 31.10.2011р. у обсязі 752,145 тис. куб. м. на суму 2 813 557,05грн., від 31.01.2012р. у обсязі 6 504,804 тис. куб. м. на суму 22 825 357,24грн. від 29.02.2012р. у обсязі 8 805,446 тис. куб. м. на суму 30 898 310,01грн., а всього на загальну суму 105 694 482,51грн. Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів газу в термін до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Позивач зазначає, що відповідач розрахувався за поставлений природний газ у повному обсязі однак із порушенням строків оплати. Причиною виникнення спору є неналежне виконання публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" умов договору №14/101/11 купівлі-продажу природного газу від 31.01.2011 року в частині своєчасної оплати природного газу за січень-жовтень 2011 року та січень-лютий 2012 року. Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України). Порядок застосування штрафних санкцій передбачений статтею 232 Господарського кодексу України. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України). Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Неустойка нараховується продавцем протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом (п. 7.7 договору). Сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки (п.10.6 договору). За несвоєчасну оплату природного газу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1 041 769,46 грн. (по кожному акту окремо) за загальний період з 15.02.2011 року по 28.04.2012 року, тобто протягом 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Між тим, відповідно до п.п. 7.2 та 7.7 договору позивач повинен був нарахувати пеню за шість місяців, що передували зверненню його до суду, тобто за період з 22.04.2013 року по 22.10.2013 року, однак позивачем було нарахована пеня за період з 15.02.2011 року по 28.04.2012 року, тобто поза межами строку, встановленого договором. При цьому слід зазначити, що п. 7.7 договору щодо порядку обчислення неустойки не визнано недійсним. З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача розміру пені за період з 15.02.2011 року по 28.04.2012 року у сумі 1 041 769,46 грн. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 24.09.2013 року №904/1394/13-г. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 15.02.2011 року по 28.04.2012 року (по кожному акту окремо) у сумі 204 129,75 грн. Оскільки при підрахунку 3% річних позивачем день часткової (повної) оплати боргу враховувався як день прострочки, позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 15.02.2011 року по 28.04.2012 року (по кожному акту окремо) підлягають задоволенню частково у сумі 194 731,06 грн., а саме: - за прострочення зобов'язань за січень 2011 року за період з 15.02.2011 року по 15.03.2011 року у сумі 17 256,26 грн.; - за прострочення зобов'язань за лютий 2011 року за період з 15.03.2011 року по 26.04.2011 року у сумі 15 140,03 грн.; - за прострочення зобов'язань за березень 2011 року за період з 15.04.2011 року по 04.05.2011 року у сумі 10 931,89 грн.; - за прострочення зобов'язань за квітень 2011 року за період з 15.05.2011 року по 08.06.2011 року у сумі 8 765,99 грн.; - за прострочення зобов'язань за травень 2011 року за період з 15.06.2011 року по 05.07.2011 року у сумі 3 790,14 грн.; - за прострочення зобов'язань за червень 2011 року за період з 15.07.2011 року по 03.08.2011 року у сумі 3 571,45 грн.; - за прострочення зобов'язань за липень 2011 року за період з 15.08.2011 року по 25.09.2011 року у сумі 7 688,88 грн.; - за прострочення зобов'язань за серпень 2011 року за період з 15.09.2011 року по 09.10.2011 року у сумі 6 966,35 грн.; - за прострочення зобов'язань за вересень 2011 року за період з 15.10.2011 року по 31.10.2011 року у сумі 4 034,84 грн.; - за прострочення зобов'язань за жовтень 2011 року за період з 15.11.2011 року по 06.12.2011 року у сумі 8 239,62 грн.; - за прострочення зобов'язань за січень 2012 року за період з 15.02.2012 року по 01.03.2012 року у сумі 14 716,64 грн.; - за прострочення зобов'язань за лютий 2012 року за період з 15.03.2012 року по 27.04.2012 року у сумі 93 628,97 грн. За прострочення оплати за природний газ позивач нарахував та просить стягнути з відповідача втрати від інфляції у сумі 568 858,26 грн. Із змісту листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" випливає, що розраховані Міністерством статистики України індекси інфляції застосовуються помісячно, при цьому, якщо в індексованому періоді набирається не менше п'ятнадцяти днів. Між тим, позивач нараховує втрати від інфляції за весь місяць на суму заборгованості, яка існувала менше 15 днів (наприклад, за лютий 2011 року на суму 8 645 150,88 грн., яка існувала 1 день - 15.02.2011 року). З урахуванням приписів листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню частково у сумі 343 846,01 грн., а саме: - за прострочення зобов'язань за січень 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за березень 2011 року на суму прострочення 6 794 283,88 грн. заборгованість існувала 15 днів) у сумі 95 119,97 грн. (втрати від інфляції за лютий 2011 року не підлягають стягненню, оскільки заборгованість за прострочення зобов'язання за січень 2011 року існувала у лютому лише 13 днів); - за прострочення зобов'язань за лютий 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за березень 2011 року на суму прострочення 4 678 693,07 грн. заборгованість існувала 17 днів) у сумі 65 501,70 грн. та за квітень 2011 року на суму прострочення 70 066,45 грн. заборгованість існувала 25 днів) у сумі 910,86 грн.; - за прострочення зобов'язань за березень 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за квітень 2011 року на суму прострочення 2 115 537,85 грн. заборгованість існувала 19 днів) у сумі 27 501,99 грн.; - за прострочення зобов'язань за квітень 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за травень 2011 року на суму прострочення 4 693 874,71 грн. заборгованість існувала 17 днів) у сумі 37 551,00 грн.; - за прострочення зобов'язань за травень 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за червень 2011 року на суму прострочення 2 555 666,30 грн. заборгованість існувала 15 днів) у сумі 10 222,67 грн. - за прострочення зобов'язань за серпень 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за вересень 2011 року на суму прострочення 3 836 431,90 грн. заборгованість існувала 16 днів) у сумі 3 836,43 грн. - за прострочення зобов'язань за вересень 2011 року втрати від інфляції не підлягають стягненню оскільки у жовтні 2011 року (місяць протягом якого існувала заборгованість) індекс інфляції становив 100%; - за прострочення зобов'язань за жовтень 2011 року підлягають стягненню втрати від інфляції за листопад 2011 року на суму прострочення 4 561 316,76 грн. заборгованість існувала 22 дні) у сумі 4 556,76 грн. - за прострочення зобов'язань за січень 2012 року підлягають стягненню втрати від інфляції за лютий 2012 року на суму прострочення 7 377 236,84 грн. заборгованість існувала 15 днів) у сумі 14 754,47 грн. - за прострочення зобов'язань за лютий 2012 року підлягають стягненню втрати від інфляції за березень 2012 року на суму прострочення 27 963 386,98 грн. заборгованість існувала 17 днів) у сумі 83 890,16 грн. Аналогічна правова позиція щодо підрахунку втрат від інфляції викладена у постанові Вищого господарського суду України від 13.03.2013 року №21/5005/6113/2012. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 538577,07 грн. (194 731,06 - 3% річних + 343 846,01 грн. - втрати від інфляції). Суд відхиляє посилання відповідача про неправомірність нарахування позивачем 3% річних та втрат від інфляції з огляду на наступне. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2013 по справі №38/904/208/2013 було порушено провадження у справі про банкрутство публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент порушення провадження у справі про банкрутство) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: - забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; - не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Оскільки Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент порушення провадження у справі про банкрутство) не передбачено поширення мораторію на 3% річних та втрат від інфляції, суд відхиляє заперечення відповідача в цій частині. Суд відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи з наступних підстав. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"). Заявляючи про відкладення розгляду справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаного клопотання. Крім того, господарський суд обмежений строком розгляду спору, встановлений статтю 69 Господарського процесуального кодексу України, що унеможливлює задоволення вказаного клопотання. Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача у сумі 10 771,54 грн. (2% від суми 538 577,07 грн.).

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (50051, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1, ідентифікаційний код 03341397) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 3% річних у сумі 194 731,06 грн., втрати від інфляції у сумі 343 846,01 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 10 771,54 грн., про що видати наказ. В решті позовних вимог відмовити. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Суддя Н.М.Євстигнеєва Повне рішення складено, - 11.01.2014 року.

Результат: partial