Вид судочинства: commercial
Суддя: Вельмакіна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
21 квітня 2008 року між [PERSON] (третя особа) та Закритим акціонерним товариство "ОТП Банк" (надалі - ЗАТ "ОТП Банк", Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (надалі - ПАТ "ОТП Банк", банк), правонаступником якого, в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (надалі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", позивач), укладено Кредитний договір № CM-SMEJ02/018/2008 з Додатком № 1 до нього (надалі - Кредитний договір (а.с.12-16, 20-27). За умовами Кредитного договору Банк надає позичальнику - [PERSON] кредит в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5.99 % (п'ять цілих і 99 сотих відсотків) річних та FІDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку (позивачу) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за Кредитним договором CM-SMFJ02/018/2008 від 21.04.2008 між Приватним підприємством "Виробничо-комерційна інвестиційна фірма "Експертінвестпроект" (надалі - ПП "Експертінвестпроект", відповідач) та Банком було укладено Договір іпотеки № РМ- SMEJ02/018/2008 (майнова порука) від 21 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашковським Я.А., та зареєстровано в реєстрі за №1101 (далі - Договір іпотеки 1 (а.с. 17-19)). Позивач вказує, що позичальником було порушено умови кредитного договору та, відповідно, не виконані взяті на себе зобов'язання зі сплати кредиту, що призвело до виникнення значної заборгованості, яка станом на дату подання даної позовної заяви становить 193887,28 дол. США, що еквівалентно, на дату подання позовної заяви в національній валюті 5400381,18 (п'ять мільйонів чотириста тисяч триста вісімдесят одна гривня та 18 копійок) гривень. Позивач вказує, що є правонаступником за всіма правами та обов'язками ПАТ "ОТП Банк", що в свою чергу є правонаступником ЗАТ "ОТП Банк" (51-64). Зсилаючись на приписи ст. 512, 514 ЦК України вказує, що згідно з умовами Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.03.2010 року, Договору відступлення права вимоги від 06.04.2010 року та відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України, AT "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за Кредитним договором № CM-SMEJ02/018/2008 від 21.04.2008 р. та за Договором іпотеки № PCM- SMEJ02/018/2008 (майнова порука) від 21.04.2008 р. (а.с. 34-47). Вказує, що 01.08.2018 року відповідачу направлено вимогу про усунення порушення (а.с. 29-30), яку останнім не виконано, станом на день звернення до суду з даним позовом, заперечень чи/або контр розрахунків з приводу наявної заборгованості відповідачем банку не надано. Оскільки позичальник порушує вимоги умов Кредитного договору та Договору забезпечення виконання основного зобов'язання, та не виконує належним чином, в обумовлені строки зобов'язання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі та на умовах передбачених Кредитним договором, досудову вимогу залишив без задоволення, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав шляхом звернення стягнення на майно в сумі 1675917,00грн. Позивач вказує, що станом на 09.02.2018 року, ринкова вартість предмета іпотеки, а саме: нежитлового приміщення, літ. А-5, загальною площею 168,1 кв.м, що знаходить за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, пл. Соборна, 18 та належить на праві власності ПП "Експертінвестпроект" становить 1675917,00 (один мільйон шістсот сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сімнадцять гривень нуль копійок) гривень (а.с. 125). Обґрунточуючи позовні вимоги позивач зсилається на ст. ст. 512. 514, 526, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України України. Відповідач у відзиві на позовну заяву від 28.09.2018 (а.с. 67-72) заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що розрахунок не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку, оскільки належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (Закон № 996-XIV). Також вважає, що з розрахунку заборгованості неможливо дослідити чи виконувалось основне зобов'язання чи ні, оскільки по тілу кредиту не відображено щомісячних нарахувань та можливої заборгованості, а по відсотках зазначено, що заборгованості немає. За вказаного, відповідачу не зрозуміло з чого нарахована пеня. Звертає увагу, що позивач, всупереч приписам ч. 3 ст. 91 ЦК України, не довів обсягу своєї правосуб'єктності та правового статусу стосовно набуття прав кредитора за зобов'язаннями, що випливають із кредитних правовідносин, а саме чи отримали вказані особи у встановленому порядку повноваження (дозвіл, ліцензію) на надання банківських послуг з кредитування за рахунок залучених коштів, тобто чи мають вони необхідну правоздатність. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази (первинні документи) виконання ЗАТ "ОТП Банк" зобов'язань, відповідно до умов кредитного договору, щодо перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника. Зсилаючись на приписи ст. 1077-1079 Цивільного кодексу України, ст. 5, 23 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та п. 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, вважає, що на час укладення між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" договору про відступлення права вимоги існували обмеження щодо укладення договорів факторингу, встановлені п.1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуг №231 від 3 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб. Також, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 75-78), у якій останній наголошує, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний був пред'явити позов до боржника та Іпотекодавця протягом трьох років, від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, а саме до 20.05.2012 року, натомість, пред'явив позов 03.09.2018 року, а тому пропустив строк позовної давності. У відповіді на відзив (а.с. 90-94) позивач, на зауваження відповідача про відсутність первинних документів, вказує, що доказом наявності заборгованості позичальника перед банком є розширений розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому детально показано дати та суми погашення кредитної заборгованості. Зауважує, що відповідачем у відзиві не вказується, який період та які суми в розрахунку є такими, що викликають сумніви, не надано контррозрахунку до відзиву. Звертає увагу, що зсилання відповідача на нормативні акти, закріплюють положення, що відносяться до діяльності банків України та не відносяться до товариств з обмеженою відповідальністю, яким є "ОТП Факторинг Україна". Зауважує, що до ціни позовної заяви не включено вимоги по сплаті пені, а заборгованість за Кредитним договором складається лише з суми заборгованості за основною частиною договору (тілом кредиту). Вважає, що оскаржувані договори відповідають вимогам, встановлені ч.5 ст. 5 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 512 ЦК України, ст. 514 ЦК України, ст. 1077 ПК України, ч.1 ст. 1079 ЦК України. Зазначені норми законодавства та інші положення чинного законодавства не встановлюють обмежень щодо відступлення права грошової вимоги до боржників, які не є суб'єктами господарювання. Крім того, згідно з підпунктом "а" пункту 2 ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг 1988 року, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Однак, ні зазначеною нормою, ні іншими статтями Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг не встановлено жодних обмежень щодо складу осіб, по відношенню до яких здійснюється уступка права вимоги при укладенні договорів факторингу. Вважає помилковим зсилання відповідача на приписи п. 1 Розпорядження №231 від 03.04.2009 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, яке не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки зазначеною нормою ДКРРФП не обмежує а конкретизує (роз'яснює) фінансову операцію в тій частині, що остання становить зокрема і право вимоги до боржників - суб'єктів господарювання. При цьому, позивач просить суд врахувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2012 року по справі -№2а-4145/12/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2012 року по справі №2а-4145/12/2670 Зауважує, що для здійснення операцій з факторингу ТОВ "ОТП Факторинг Україна" мав Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи №916 від 03.12.2009, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України та Додаток до свідоцтва згідно якого ТОВ "ОТП Факторинг Україна" має право на здійснення операцій факторингу - без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, зазначає що оскільки останній платіж був внесений третьою особою [PERSON] в рахунок погашення заборгованості 16.07.2018 в сумі 2 400,00 гривень, ним вичинена дії, що свідчать про визнання боргу. Тому ТОВ "ОТП Факторинг Україна" вважає що при зверненні до суду ним не пропущено строк позовної давності, оскільки вона перервалася у зв'язку з внесенням суми на погашення заборгованості. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] у письмових запереченнях від 16.10.2018 (а.с. 110-113) зауважує, що з розрахунку заборгованості неможливо встановити чи виконувалось основне зобов'язання, не відображено щомісячних нарахувань та можливої заборгованості. Звертає увагу суду, що пеня в межах одного року зазначена в розрахунку позову, хоча позивач стверджує, що пеню не нараховував. При цьому, вважає, що розрахунок нарахованої пені має важливе значення, оскільки відповідно до вимог п. 1.5.1.4 Кредитного Договору, при надходженні коштів, у четверту чергу останні йдуть на погашення пені, а в дев'яту чергу - на суму основного боргу по кредиту. Вважає, що позивач не довів обсяг своєї правосуб'єктності та правового статусу стосовно набуття права кредитора за зобов'язаннями. Також звертає увагу суду на те, що: - в матеріалах справи відсутні докази (первинні документи) перерахування ЗАТ "ОТП Банк" коштів на поточний рахунок позичальника; - на час укладення договору про відступлення права вимоги існували обмеження щодо укладення договорів факторингу; - пропущено строк позовної давності, оскільки Іпотекодатель не вчиняв жодних дій, які б свідчили про переривання строків позовної давності; - закінчення строку дії кредитного договору припиняє можливість нарахування відсотків по користуванню кредитом. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно положень статей 11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема з договору. Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст.ст.627, 629 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно позовної заяви, підставою звернення позивача до суду останній вказує невиконання відповідачами умов Кредитного договору CM-SMEJ02/018/2008 з Додатком № 1 до нього (далі - Кредитний Договір (а.с.12-16, 20-27)). За умовами вищевказаного Договору, ЗАТ "ОТП Банк" надає позичальнику - [PERSON] кредит в розмірі 200000,00 (двісті тисяч) доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5.99 % (п'ять цілих і 99 сотих відсотків) річних та FІDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку (позивачу) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Дата остаточного повернення кредиту - 20 квітня 2023 року. За умовами п. 1.9.1 вищевказаного Кредитного договору, сторони погодили, що незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим Договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7. та ст. 3 цього Договору) та/або умов Договору іпотеки, та/або умов Договору поруки (надалі - "вимога"). При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. При цьому, сторони внесли Застереження доданого пункту договору та встановили, що реалізація положень п. 1.9.1. цього договору не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього Договору. Реалізація положень п. 1.9.1. цього договору є одним із способів виконання боргових зобов'язань, встановлених за взаємною згодою сторін. У п. 3.1 ч. 2 Договору сторони наступним прийшли до згоди, що в якості забезпечення всіх своїх зобов'язань за цим договором позичальник

Резолютивна частина:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна інвестиційна фірма "Експертінвестпроект" відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено: 14.01.19 Суддя Вельмакіна Т.М. Віддрукувати: 1 - у справу; 2- позивачу ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" ( 03150, м.Київ, вул.Фізкультури, 28Д)- рек. з пов.; 3- відповідачу ПП "ВКІФ "Експертінвестпроект" ( 13300, Житомирська обл., м.Бердичів, вул. Озерна, буд.8, кв.7) - простою; 4- [PERSON] (13300, [ADDRESS] ) - рек. з пов.

Результат: denied