Вид судочинства: commercial
Суддя: Лаврова Л.С.
Дата ухвалення: 2012-06-06 00:00:00+03

Обставини справи:
Прокурор Дзержинського району м.Харкова звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради та КП "Харківські теплові мережі" м.Харків, в якій просить стягнути з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованість за невиконання договірних зобов*язань у сумі 17488,80 грн. за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2010 року по квітень 2011 року, а також покласти на відповідача свої витрати по сплаті судового збору. Прокурор підтримує позовні вимоги в поновму обсязі. Перший позивач в судове засідання не з*явився. Другий позивач в судовому засіданні підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Відповідач проти заявлених вимог заперечує посилаючись на ті обставини, що останнім було проведено від*єднання приміщень від централізованого опалення, ізольовано та встановлено альтернативне опалення станом на 30.09.2010 року, тому підстав для сплати боргу у відповідача не існує. Справа розглядом зупинялась до вирішення пов*язаної з нею іншої справи за № 5023/10567/11 за позовом Науково-виробничого приватного підприємства "Укрмедтех" до КП" Харківські теплові мережі" про розірвання договору про постачання теплової енергії № 1597 від 01.02.2002 року . Господарський суд Харківської області рішенням від 20.03.2012 року у справі за № 5023/10567/11 (суддя Сальникова Г.І.) у позові відмовив. Харківський апеляційний господарський суд постановою від 14.05.2012 року у справі за № 5023/10567/11 апеляційну скаргу залишив без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2012 року у справі залишив без змін.( а.с.127-130). Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення 2-го позивача , прокурора та відповідача, судом встановлено, що 01.02.2002 року між КП „Харківські теплові мережі та Науково-виробничим приватним підприємством "Укрмедтех" був укладений договір №1597 про постачання теплової енергії. Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобовязався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в необхідних обсягах та в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору в період з жовтня 2010 року по квітень 2011 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вищевказаний період, що підтверджується матеріалами справи. Факт підключення опалення до гуртожитку, кім.70, яке розташоване за адресою : м.Харків, вул. 23 Серпня, 2-а, підтверджується актами про підключення споживача до джерела теплової енергії № 173/17840 від 28.09.2010р. та актом відключення споживача від джерела теплової енергії № 173/17392 від 18.04.2011 року підписаним представниками позивача та споживача ( а.с.17).Система теплопостачання відповідача є централізованою. Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобовязання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за період з жовтня 2010 року по квітень 2011 року утворилась заборгованість в сумі 17488,80 грн., яка до цього часу не погашена. Доказів на підтвердження оплати боргу за спірний період відповідач до суду не надав. Суд не погоджується з доводами відповідача, щодо не сплати боргу за спірний період, оскільки, відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року ( із змінами внесеними Кабінетом Міністрів України від 31.10.2007 оку № 1268) затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з пунктом 1 цих Правил (зі змінами та доповненнями) вони регулюють відносини між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово комунальних послуг і фізичною та юридичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення. Згідно з п.п. 24, 25 Правил споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за № 1478/11758 ( із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України від 06.11.2011 р. № 169) затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, який згідно з п.1.1 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Слід відмітити, що внесені зміни до вище перерахованих правил та наказу роблять неможливим відключення від централізованого опалення та постачання гарячої води окремих квартир та приміщень в багатоквартирному житловому будинку, але надають можливість відключення від централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирного житлового будинку в цілому, по рішенню загального зібрання та згоди всіх власників приміщень, що знаходяться в житловому будинку. Підпунктами 2.1.,2.2,25 вказаного вище Порядку ( із змінами та доповненнями) передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГОП з письмовою заявою про відключення. Комісія приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГОП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГОП виконується монтажною організацією. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГОП, який подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Підпунктом 2.2.3 Порядку передбачено, що у разі, якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Пунктом 34 Правил надання населенню послуг з водо -, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 р. № 1497, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень, переобладнати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач займає нежитлові приміщення площею 190,9 кв. м, розташовані за адресою : м. Харків, вул. 23 Серпня, 2-А, в/м № 105, що знаходиться на балансі Харківської квартирно експлуатаційної частини району, згідно договору оренди № 118/1999/Головку від 16.06.1999 року. Приміщення позивача розташовані у багатоповерховому житловому будинку з централізованою системою опалення і не обладнане окремим тепловим вводом. 29.09.2010 р. позивачем самостійно зроблено від*єднання приміщень від опалення, ізольовано джерело централізованого опалення та здійснено перехід на інше джерело опалення, про що складено акт . Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що акт від 29.09.2010 р. не є належним доказом відключення від мереж централізованого теплопостачання, оскільки будь яке несанкціоноване втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору порушує права інших споживачів є правопорушенням й служить підставою для відшкодування майнової (моральної) шкоди володарями інших приміщень (квартир) в багатоповерховому житловому будинку й стягнення штрафу. Адже, при проектуванні будинку закладається й спосіб теплопостачання централізоване теплопостачання. У відповідності з вимогами відповідних будинкових норм у відношенні устаткування системи опалення всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно зв*язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник приміщення не має права самовільно змінювати систему опалення й здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно обєднує усі квартири. Відключення окремих квартир (приміщень) по стояку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньо- будинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подання теплоносія та інші стояки. Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до пункту 10.2 спірного договору договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення господарським судом Харківської області; ліквідації сторін. Відповідно до п.10.4 договору останній вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Відповідно до пункту 5 статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України. Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін). За таких підстав суд вважає вимогу прокурора про стягнення з відповідача 17488,80 грн. основного боргу обґрунтованою та підлягаючи задоволенню. Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Тобто суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1609,50 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з Науково-виробничого підприємства "Укрмедтех" ( м.Харків, пров. Унецький,1А р/р 26000031997 в Промінвестгрант МФО 361630) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вул. Доброхотова, 11 м.Харків, 61037 код ЄДРПОУ 31557119, р/р 260333012313 ВАТ "Державний ощадний банк України, МФО 351823) заборгованість у сумі 17488,80 грн. Стягнути з Науково-виробничого підприємства "Укрмедтех" ( м.Харків, пров. Унецький,1А р/р 26000031997 в Промінвестгрант МФО 361630 ) на користь держбюджету України одержувач коштів - УДК у Дзержинському районі м.Харкова, № рахунку 31210206700003, код ЄДРПОУ 24134567, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку 101, банк одержувача - Головне управління Державного казначейства України у Харківській області, МФО 851011) - 1609,50 грн. судового збору. Видати накази після набрання рішенням законної сили. Повне рішення складено 07.06.2012 року. Суддя Лаврова Л.С.

Результат: granted