Вид судочинства: commercial
Суддя: Усата В.В.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БACKET 7», в якому просить: - Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАСКЕТ 7»; місцезнаходження: 61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Конституції Майдан, будинок 1, (Код ЄДРПОУ 41377557), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (Код ЄДРПОУ:36405099), місцезнаходження: 09400, Київська область, Ставищенський район, смт Ставище, вул. Цимбала С., 8/1, суму основного боргу у розмірі - 26 308,56 (двадцять шість тисяч триста вісім гривень 56 копійок) гривень; - Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСКЕТ 7»; місцезнаходження: 61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Конституції Майдан, будинок 1, (Код ЄДРІ10У 41377557), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (Код ЄДРПОУ:36405099), місцезнаходження: 09400, Київська область, Ставищенський район, смт Ставище, вул. Цимбала С., 8/1, суму судового збору у розмірі - 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) гривень. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 110624П від 11.06.2024 року щодо оплати отриманого товару. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3945/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.11.2025 в електронному вигляді була доставлена до Електронного кабінету відповідача 12.11.25 10:40, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Проте, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався та відзив на позов не надав. В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (далі Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАСКЕТ 7» (далі - Відповідач, Покупець), укладено Договір поставки № 110624П від 11.06.2024 року (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. Договору, за даною угодою «Постачальник» зобов`язується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність «Покупцеві» товар в певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а «Покупець» зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених у даному договорі. Відповідно до п. 1.3.1. Договору, на кожну партію товару на підставі Замовлення Покупця Постачальником складається Видаткова накладна, в якій сторони узгоджують кількість, вартість і асортимент товару (SKU, всі кодовані дані на кожну товарну позицію). Зазначена Видаткова накладна визнається Сторонами Специфікацією, та є невід`ємною частиною даного Договору. Згідно п. 1.4. Договору, загальна кількість товару, предмета постачання за даною угодою, визначається як наростаюча кількість по усіх поставках, зроблених згідно з оформленими належним чином Видатковими накладними, що мають силу Специфікацій, і є невід`ємними частинами Договору. Відповідно до п. 2.4. Договору поставка товару здійснюється на умовах DDP (DELIVERED DUTY PAID), місце постачання - м. Харків, «склад «Покупця» (у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС 2010»), За домовленістю сторін поставка може здійснюватися на інших умовах. Така домовленість оформлюється письмовою додатковою угодою до даного Договору. Відповідно до п. 3.2. Договору право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходить від "Постачальника" до "Покупця" з моменту передачі товару на складі "Покупця" і посвідчується товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, підписаними уповноваженими представниками сторін. Дата отримання товару "Покупцем" вказується в товарно-транспортній накладній, видатковій накладній, про що "Покупець" робить відповідну відмітку. Відповідно до п. 5.2. Договору загальна сума цього договору визначається як наростаюча сума по усіх постачаннях, зроблених впродовж усього терміну дії цього договору. Згідно п.п. 5.3.2. п. 5.3. Договору "Покупець" робить оплату за Товар на умовах протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару. На виконання умов договору та за направленими заявками від Відповідача, Позивачем було відвантажено товар на суму 30 845,58 грн. за наступними видатковими накладними: - № 2453 від 24.03.2025 на суму 9 968,46 грн.; - № 2454 від 24.03.2025 на суму 13 220, 94 грн.; - № 2455 від 24.03.2025 на суму 1143,60 грн.; - № 2456 від 24.03.2025 на суму 4 697,34 грн.; - № 2457 від 24.03.2025 на суму 591,42 грн.; - № 2758 від 24.03.2025 на суму 1223,82 грн. Видаткові накладні підписані сторонами без претензій та зауважень. Враховуючи, що поставка по даним видатковим накладним здійснювалась в одну дату, весь Товар поставлявся за однією товарно-транспортною накладною №100150325944660 від 25.03.2025 компанією ТОВ «Рабен Україна». Претензій, щодо якості, кількості та асортименту до Позивача не надходило, товар був прийнятий в повному обсязі. Крім того, між сторонами 31.03.2025 підписано Акт звірки розрахунків по стану за період: 1 квартал 2025р. Однак, оплату за переданий товар, у встановлені в договорі строки, відповідач не здійснив. Як вказує позивач, по видатковій накладній № СФД00002453 від 24.03.2025 було зараховано в часткову оплату повернення частини товару, тому заборгованість по даній видатковій накладній рахується наразі в сумі 5 431,44 (п`ять тисяч чотириста тридцять одна гривня 44 копійки) гривень. А отже, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості ТОВ «БАСКЕТ 7» перед позивачем складає 26 308,56 грн. З метою врегулювання спору, позивачем відповідачу була направлена Претензія за вих. № 30/06/25 від 30 червня 2025 року щодо розрахунку за Договором. Претензія була направлена на дві адреси: офіційну юридичну адресу ЄДР та адресу, вказану у Договорі. Проте, як вказує позивач, жодна з претензій не була отримана Відповідачем. Відповідач на зв`язок не виходить, розрахунки не проводить, вимоги викладені у претензії ігноруються. Заборгованість за отриманий товар залишається не погашеною. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом, в якому позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 26 308,56 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України). Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки № 110624П від 11.06.2024 позивачем поставлено відповідачу товар на суму 30 845,58 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортною накладною, зазначеними вище та наявними в матеріалах справи. При цьому, оплати за переданий товар відповідач не здійснив. Повернення відповідачем товару було зараховано в часткове погашення заборгованості за видатковою накладною № 2453 від 24.03.2025. Втім, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором, за ним рахується непогашена заборгованість перед позивачем у розмірі 26 308,56 грн. Доказів, які б спростували суму заявленого до стягнення боргу, відповідачем до суду не надано. Строк зобов`язання з оплати є таким, що настав. А отже, зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, доказів оплати заборгованості за переданий товар не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 26 308,56 грн. за Договором поставки № 110624П від 11.06.2024 є обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАСКЕТ 7» (місцезнаходження: 61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Конституції Майдан, будинок 1, Код ЄДРПОУ 41377557) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (Код ЄДРПОУ:36405099; місцезнаходження: 09400, Київська область, Ставищенський район, смт Ставище, вул. Цимбала Сергія, 8/1) суму основного боргу у розмірі 26 308,56 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України,

Результат: granted