Вид судочинства: administrative
Суддя: Лобановська С. М.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] в особі представника - адвоката Габор В.В., звернувся з уточненим адміністративним позовом до [INFO] про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову № 7124 у справі про адміністративне правопорушення, винесену 26.10.2024 [INFO] відносно нього за фактом вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позов мотивує тим, 26 жовтня 2024 року т.в.о. начальника [INFO] (далі - [INFO] ) [PERSON] винесено у відношенні нього постанову № 7124 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП. У відповідності до цієї постанови до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що 21.09.2024, о 08 годині 45 хвилин, старшим інструктором ВР та К [INFO] відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Під час перевірки документів в [INFO] відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення військовозобов`язаним [PERSON] законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку. В оскаржуваній постанові зазначено, що солдат запасу [PERSON] , який перебуває на військовому обліку в [INFO] , в особливий період, в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону №3633, абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18.05.2024 по 16.07.2024 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ свої персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервістів або у ТЦК та СП, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначає, що відповідачем не зібрані належні та допустимі докази, які б свідчили про порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Також вказує, що наявні поважні та обґрунтовані життєві обставини, які перешкоджали йому здійснити заходи щодо уточнення своїх облікових даних та які виключають наявність у останнього умислу на вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Указав, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. ТЦК та СП, як держатель та адміністратор Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг", має можливість отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами. Разом з тим, в оскаржуваній постанові не вказано, які саме відомості не було оновлено позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем шляхом електронної взаємодії. Відповідачем не наведено в оскаржуваній постанові, що ним вживалися заходи для отримання персональних відомостей про позивача, як військовозобов`язаного у порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості одержати не вдалося. Уважає, що примітка до ст. 210 КУпАП застосовується до спірних відносин, а отже відповідачем не доведено наявності підстав для накладення на позивача штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Крім того, посилається на те, що постанову винесено неналежним уповноваженим суб`єктом. Позивач категорично не погоджується з вказаною постановою, вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень ст.210-1 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню. Представник позивача, адвокат - Габор В.В., в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та без участі позивача, позов підтримала, з підстав, викладених у ньому та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, відзиву не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено, що 21 жовтня 2024 року старшим інструктором ВР та К [INFO] складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з тим, що 21.09.2024, о 08 годині 45 хвилин, під час перевірки в [INFO] відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним [PERSON] . Солдат запасу [PERSON] , який перебуває на військовому обліку в [INFO] , в особливий період, в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону №3633, абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633-ІХ свої персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервістів або у ТЦК та СП, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 26 жовтня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника [INFO] підполковником [PERSON] постановлено оскаржувану постанову № 7124 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо [PERSON] та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн за те, що солдат запасу [PERSON] , який перебуває на військовому обліку в [INFO] , в особливий період, в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону № 3633, абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633-ІХ свої персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервістів або у ТЦК та СП, чим вчинив правопорушення, передбачене ч .3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України). Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17. Однак судом встановлено, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона підписана т.в.о. начальника [INFO] підполковником [PERSON] , в той час як у вступній частині постанови вказано, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно громадянина [PERSON] розглянув т.в.о. начальника [INFO] полковник [PERSON] . Тобто вбачається грубе порушення ст. 283 КУпАП, а саме, постанова по справі про адміністративне правопорушення не підписана посадовою особою, яка розглянула справу. Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. Відповідно до ч. 5 ст. 5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом. Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії. З урахуванням наведенного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова складена з порушенням ст. 283 КУпАП. Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування. Таким чином, вказані судом обставини є такими, що потребують уточнення при розгляді адміністративної справи уповноваженим органом. Інші доводи позивача, зокрема медичні документи, долучені до справи судом не приймаються як підстава, яка перешкоджала позивачу уточнити облікові дані, оскільки вони датовані листопадом 2023 року та жовтнем 2024 року, а уточнення особистих даних відбувалося в період з 18.05.2024 по 16.07.2024. За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме Постанова № 7124 від 26 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно [PERSON] підлягає скасуванню з надісланням справи на новий розгляд до [INFO] .

Резолютивна частина:
Уточнений позов [PERSON] до [INFO] про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа: [INFO] - задовольнити частково. Скасувати Постанову № 7124 від 26 жовтня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] у виді штрафу у сумі 17000,00 гривень та надіслати справу на новий розгляд до [INFO] . В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Результат: partial