Вид судочинства: criminal
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] є власником безконтактної банківської картки № [NUMBER] , емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк». За допомогою вказаної картки [PERSON] здійснював доступ до свого банківського рахунку [NUMBER] , відкритого в АТ «Райффайзен Банк». Відповідно до примітки до ст. 358, ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08.10.1998 року № 414, зазначена банківська картка є офіційним електронним платіжним документом, тобто офіційним документом. Вказану картку [PERSON] 04.03.2023 року передав своїй племінниці [PERSON] для здійснення покупок. Того ж дня у період часу з 08.59 до 10.01 години в районі вул. Коротченка в м. Первомайську [PERSON] загубила зазначену картку. [PERSON] у період часу з 08.59 до 09.54 години 04.03.2023 року перебував у районі вул. Коротченко м. Первомайська Миколаївської області і знайшов зазначену банківську картку, яку загубила [PERSON] . В цей же час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння вказаною банківською карткою з метою її подальшого використання для заволодіння чужими грошовими коштами. Реалізуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив та діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та їх караність, [PERSON] підняв знайдену банківську картку, та залишив при собі, після чого з місця події зник, тобто приховав вказану банківську картку. Таким чином, [PERSON] вчинив приховування офіційного документа, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 357 КК України. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діяв станом на березень 2023 року. 04.03.2023 року, тобто в період воєнного стану, у період часу з 08.59 до 09.54 години, [PERSON] , будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, вирішив повторно вчинити таємне викрадення чужого майна у вигляді грошових коштів з банківського рахунку [PERSON] , відкритого в АТ «Райффайзен Банк» шляхом вільного доступу до знайденої ним платіжної безконтактної банківської картки № [NUMBER] , за допомогою якої здійснювався доступ до такого рахунку. Реалізуючи задумане, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, того ж дня близько 09.50 години [PERSON] прийшов до магазину по [ADDRESS] , де о 09.54 годині за допомогою зазначеної банківської картки розрахувався за товар, витративши 89 грн. 90 коп. належних [PERSON] грошей і таким чином заволодів ними таємно, повторно, в умовах воєнного стану. Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння всіма грошима [PERSON] , що знаходились на його рахунку, використовуючи знайдену раніше банківську картку, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] того ж дня прийшов у магазин по [ADDRESS] , де за допомогою зазначеної вище картки [PERSON] о 10.01 годині провів оплату за товар, витративши належні останньому гроші в сумі 220 грн. і таким чином таємно, повторно, в умовах воєнного стану заволодів ними. Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння всіма грошима [PERSON] , що знаходились на його рахунку, використовуючи знайдену раніше банківську картку, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] того ж дня прийшов у магазин по [ADDRESS] , де за допомогою зазначеної вище картки [PERSON] о 10.03 годині провів оплату за товар, витративши належні останньому гроші в сумі 415 грн. і таким чином таємно, повторно, в умовах воєнного стану заволодів ними. Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння всіма грошима [PERSON] , що знаходились на його рахунку, використовуючи знайдену раніше банківську картку, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] того ж дня прийшов у магазин по [ADDRESS] , де за допомогою зазначеної вище картки [PERSON] о 10.48 годині провів оплату за товар, витративши належні останньому гроші в сумі 44 грн. 70 коп. і таким чином таємно, повторно, в умовах воєнного стану заволодів ними. Таким чином [PERSON] 04.03.2023 року у період часу з 09.54 до 10.48 години шляхом оплати за товар у вказаних вище магазинах за допомогою безконтактної банківської картки [PERSON] № [NUMBER] викрав з рахунку [PERSON] [NUMBER] , відкритого в АТ «Райффайзен Банк», гроші в загальній сумі 769 грн. 70 коп., завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму. За таких обставин [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений [PERSON] винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Спочатку не визнав своєї вини за ч.1 ст. 357 КК України - у приховуванні офіційного документа, посилаючись на те, що не знав, що це кримінальний проступок. Не заперечував своєї вини у вчиненні крадіжки грошей [PERSON] , тобто в частині обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України. При цьому в судовому засіданні 04.01.2024 року [PERSON] пояснив, що дійсно 04.03.2023 року він разом з матір`ю та племінником приїхали автобусом з с. Болеславчик в м. Первомайськ, щоб придбати будівельні матеріали матері для ремонту. Вийшли в мікрорайоні Коротченка, мати пішла шукати собачку, яка раніше пропала, а він затримався у своїх справах, а потім пішов за нею в напрямку військової частини. Там в районі смітника на землі побачив картку з надписом АТБ. Спочатку думав, що то візитівка, але побачив, що на ній є чип і вирішив перевірити, чи є на картці гроші. Зайшов у магазин «Везунчик», що був розташований там же і придбав пачку цигарок, розрахувався карткою. Саме про це говорила свідок [PERSON] . Потім вони всі разом пішли в будівельний магазин, купили матеріали, потім він пішов в інший магазин «Везунчик» на вул. Рожевій, де мав намір купити блок цигарок, але коли спробував розрахуватися знайденою карткою, на ній не вистачило грошей. Тоді він придбав усього п`ять пачок, а потім ще в одному магазині, чи то «Везунчик», чи «Апельсин», куди вони зайшли з мамою, хотіли купити чаю, мандаринів і цигарок, але грошей на картці не вистачило і мама розрахувалась готівкою. У всіх магазинах були камери. [PERSON] підтвердив, що свідки, яких допитав суд, говорили правду, дійсно вони працювали продавцями в тих магазинах, де він витрачав гроші з картки потерпілого і бачили його під час розрахунку. Потім він повернувся до мами в село, там якийсь час їй допомагав, а потім переїхав на роботу в Київ. Поліція його не розшукувала. Восени він приїхав до мами і вона сказала, що його розшукує поліція. Він не ховався, його затримали, привели до прокурора і сказали прийти до слідчого наступного дня, але він не прийшов. Тоді за ним знову прийшла поліція і він втік, але не навмисно, а за звичкою. Повідомив, що повністю усвідомив наслідки вчинених ним діянь, повністю визнає свою вину і щиро розкаявся. Не думав, що викрав картку, коли знайшов її. Сподівався, що зможе повернути витрачені з картки гроші, якщо хтось попросить про це, хоча розумів, що і картка, і гроші йому не належать. Потерпілого [PERSON] не знає, його дозволу на користування карткою і грошима не отримував. З огляду на суперечливу позицію обвинуваченого, яка змінювалась під час судового розгляду, судом досліджені всі докази в наданій справі, надані учасниками кримінального провадження. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що є племінницею потерпілого [PERSON] , який служить в ЗСУ і перебуває в зоні бойових дій. В березні 2023 року він приїхав у відпустку, був втомлений і дав їй свою банківську картку від «Райффайзен Банк», на якій було близько 800 грн., щоб вона дещо купила. Зранку 04.03.2023 року близько 09.00 години вона пішла в магазин АТБ по вул. Одеській, там витратила близько 300 грн. з картки, поклала її в кишеню і пішла додому. На вул. Коротченка вона випила з подругою кави біля військової частини, перейшла дорогу і пішла по тій же вулиці в напрямку поліклініки. Згодом вона виявила, що картки в кармані нема. Вона не помітила, коли, де і як її втратила, але одразу подзвонила своєму дядьку і сказала про це. Він подзвонив у банк, заблокував картку, але повідомив їй, що всі гроші з картки вже встигли зняти. [PERSON] того дня вона не помітила, раніше його не знала. [PERSON] на мобільний телефон через додаток приходили повідомлення про те, де, коли і в якій сумі витрачені гроші. Він заявив у поліцію. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є матір`ю обвинуваченого, однак згодна дати пояснення. На початку березня 2023 року вона зі своїм сином [PERSON] та онуком [PERSON] приїхали автобусом в м. Первомайськ, щоб придбати цемент і плитку. Син запропонував пошукати собачку, яка загубилася в районі вул. Коротченко біля церкви. Вони розділилися. Він йшов по вулиці, а вона за будинком. Коли зустрілися, він сказав, що знайшов банківську картку. Він її перевірив, там були гроші. Тоді вони зайшли в магазин «Везунчик», де купили цигарки, чай і мандарини. На все грошей не вистачило, тож частину вона заплатила готівкою. [PERSON] розрахувався тією карткою, але сам процес вона не бачила. Потім вона купила кахель, викликала таксі, [PERSON] їй допоміг, вона уїхала, а він залишився в місті. Після того до неї двічі приїжджала поліція, шукали сина, але у неї не було з ним зв`язку. Він тоді працював у Києві . Вона розповіла доньці про те, що сина розшукують і та йому повідомила. Коли влітку син приїхав з Києва , його затримали. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює продавцем магазину «Везунчик» по вул. Коротченка в м. Первомайську. Якось в магазин зайшли три покупця: жінка, чоловік і дитина. Вони купили чай і чоловік розрахувався карткою. Жінка також захотіла апельсини і розрахувалась за них готівкою. Десь через годину в магазин прийшла поліція і попросила всі чеки з терміналу. Вона видала. Вони знайшли ті, що треба і з нею провели упізнання по фотокарткам. Тоді вона одразу упізнала [PERSON] як особу, яка розрахувалась карткою згідно виданих чеків. В магазині є відеокамери, однак вона ними не відає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що раніше мала прізвище [PERSON] і працювала в магазині «Везунчик» по вул. Коротченко. Якось у березні близько 10 години ранку [PERSON] скуплявся у них в магазині, він придбав 1 літр коли і 1 пачку цигарок, за що розрахувався карткою. Потім хотів придбати ще 10 пачок Мальборо, однак на картці не вистачило грошей. Тоді він спробував розрахуватись за 5 пачок і в нього вийшло. Через деякий час до них прийшла поліція, вилучила чеки з терміналу. Вона видала два чеки на оплату товару. З нею проводили упізнання за фотознімками і вона беззаперечно упізнала у [PERSON] ту особу, яка розрахувалась карткою по вилученим чекам. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює продавцем в магазині «Везунчик» в будинку №18 по вул. Коротченка. Якось зранку в магазин прийшов чоловік - зараз обвинувачений. На вулиці його чекала жінка і хлопчик. Вона звернула увагу на тих людей, тому що вони не постійні покупці, не місцеві мешканці. Очевидно, приїжджі. Чоловік придбав пачку цигарок Парламент-Аква приблизно за вісімдесят гривень, розрахувався карткою і пішов. Через деякий час в магазин прийшла поліція, запитали про ту операцію. Вона знайшла чек. Їй пред`явили чотири фотокартки і вона серед них упізнала чоловіка, який за тим чеком розрахувався. То був [PERSON] . Зараз вона його також беззаперечно упізнає. Потерпілий [PERSON] в судове засідання не явився. Надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, обвинувачення підтримав повністю /а.с.28/. Встановлено, що потерплий є мобілізованим до ЗСУ і перебуває в зоні бойових дій. За таких обставин суд визнає причини неявки потерпілого поважними. Згідно витягу з ЄРДР 05.03.2023 року розпочате кримінальне провадження № 12023152110000308 на підставі заяви потерпілого [PERSON] про те, що 04.03.2023 року у період часу з 10.01 до 10.03 години невідома особа незаконно розпорядилась належною йому банківською карткою з певними реквізитами і наявними на ній грошовими коштами, витративши їх у певних магазинах /а.с.19,20/. Наведені обставини підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення /а.с.45/, в якій [PERSON] детально описав, в яких саме магазинах були витрачені гроші з його картки і підтвердив свої пояснення скріншотами свого мобільного телефону, на який приходили повідомлення про здійснення витрат з картки /а.с.48-51/. Зазначені потерпілим обставини також підтверджені випискою про рух коштів по рахунку, за яким йому видана викрадена [PERSON] банківська картка /а.с.59/, а також фіскальними чеками, виданими магазинами, в яких [PERSON] здійснив покупки за допомогою банківськїю картки [PERSON] /а.с.62-63, 69-70, 76-77/. Наведені докази також повністю підтверджують розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди внаслідок незаконного заволодіння його грошима. З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що продавці зазначених вище продуктових магазинів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] однозначно упізнали у [PERSON] особу, яка розрахувалась карткою за операціями по вилученим чекам /а.с.64-66, 71-73, 78-80/. Під час допиту в судовому засіданні зазначені свідки підтвердили наведені у протоколах упізнання обставини і повідомили, що добре запам`ятали особу покупця [PERSON] . Сам [PERSON] такі обставини також підтвердив. В судовому засіданні 07.12.2023 року [PERSON] під час перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження з магазинів [INFO] /а.с. 90/ та військової частини /а.с.101/ повідомив, що на відеозаписах зображений він і дійсно видно як він підняв із землі картку після того, як там пройшла свідок [PERSON] . Судом встановлено, що відеозаписи видані добровільно законними володільцями відеокамер /а.с.81, 91/. За наслідками перегляду відеозаписів створені покадрові фототаблиці і відповідні протоколи, які також досліджені судом і встановлено, що на них точно відображено зміст і хронологію відеозаписів /а.с.84-89, 94-100/. При цьому якщо на фототаблиці при збільшенні зображення воно є нечітким, під час перегляду відеозапису під час збільшення зображення можна було розгледіти [PERSON] в той час, як він піднімав картку потерпілого, що підтвердив сам обвинувачений. При цьому суд зауважує, що [PERSON] є цілком впізнаваним на наданих відеозаписах як за віком, статурою, зростом, манерами, зовнішніми ознаками, так і за обличчям. Така особа достатньо схожа на обвинуваченого для ідентифікації навіть без експертного дослідження. Також на відеозаписах впізнаваними є свідки [PERSON] та [PERSON] . З довідки про судимості, а також з наданих суду копій вироків щодо [PERSON] вбачається, що він має непогашені судимості за вчинення крадіжок, що відповідно до п.1 примітки до ст. 185 КК України свідчить про наявність такої кваліфікуючої ознаки як повторність. Оцінюючи досліджені докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст. 357 КК України - 2 (два) роки обмеження волі; за ч.4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2022 року у справі № 484/2909/18, провадження № 1-кп/484/20/22 та остаточно до відбуття [PERSON] призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці. До набрання вироком законної сили [PERSON] залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання [PERSON] обчислювати з моменту його затримання 20.10.2023 року та зарахувати у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення в наданій справі з 20.10.2023 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення /а.с.114-118/. Речові докази у справі - диски з відеозаписами з камер відеоспостереження /а.с.90,101/, а також фіскальні чеки /а.с.63,70,77/, які знаходяться у справі, залишити у справі. Вирок в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. СУДДЯ:

Результат: guilty