Вид судочинства: commercial
Суддя: Машевська О.П.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
27 квітня 2011 року між Овруцькою міською радою (як орендодавець, позивач) та відповідачем Фізичною особою-підприємцем Вознюком Віктором Миколайовичем (як орендар, відповідач) був укладений Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого майна або інше) майна, що належить до комунальної власності №103/11, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення сховища для техніки за інв.№591 площею 644, 2 кв.м, розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 32, що перебуває на балансі міської ради, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку/актом оцінки на 28 лютого 2011р і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 54884, 00 грн (п'ятдесят чотири тисячі вісімсот чотири грн 00 коп) (надалі за текстом - Договір оренди №103/11) (а.с. 13-17). За умовами п. 1.2. Договору оренди №103/11 сторони погодили, що майно передається в оренду для використання під складське приміщення. Стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком орендаря (п. 1.3 Договору оренди №103/11). Умови передачі орендованого майна орендодавцю сторони погодили у розділі 2 Договору оренди №103/11, згідно п. 2.2. якого визначено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником залишається міська рада, а орендар користується ним протягом строку оренди. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - березень 2011р. 587, 89 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2011р визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень місяць (п. 3.1. Договору оренди №103/11). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3. Договору оренди №103/11). Орендна плата перераховується до місцевого бюджету не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.6. Договору оренди №103/11). За умовами п. 3.7. Договору оренди №103/11 сторони домовились, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 з урахуванням пені в розмірі 5% облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день сплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п. 3.8. Договору оренди №103/11). У разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує оренду плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строк дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до місцевого бюджету орендодавця (п. 3.11. Договору оренди №103/11). У розділах 5-6 та 7-8 Договору оренди №103/11 визначено обов'язки та права орендаря та орендодавця, серед яких, у зобов'язанні орендаря є своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.4. Договору оренди №103/11), орендаря - передати орендодавцю в оренду майно згідно з цим Договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором, а в разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - після державної реєстрації Договору (п. 7.1. Договору оренди №103/11). Строк дії Договору №103/11, згідно п. 10.1. якого, - 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяця. За умовами п. 10.6. Договору оренди №103/11 передбачено, що чинність цього договору припиняється, серед іншого, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.10. Договору оренди №103/11). Додатком №1 до Договору оренди №103/11 сторони погодили розрахунок за перший місяць плати за оренду (а.с. 18). За актом передачі та приймання об'єкту оренди від 10 травня 2011 року орендар передав орендодавцю в орендне користування наступне майно: нежитлову одноповерхову будівлю за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 32. Технічний опис об'єкту, що передається: нежитлова одноповерхова цегляна будівля із залізобетонним перекриттям та рулонною покрівлею, корисною площею 644,2 м.2. Технічний та санітарний стан об'єкта, що передається в оренду: задовільний (а.с. 19). 29 березня 2012 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору оренди №103/11, згідно якої доповнили п. 6.5., а саме: укладати господарські договори між суб'єктами господарювання, які забезпечують постачання енергоносіїв (а.с. 20). Як встановив суд, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по сплаті орендних платежів за користування орендованим приміщенням по вул. Прикордонній, 32, у зв'язку з чим станом на 01.01.15р. утворилась заборгованість в сумі 9734,80 грн, станом на 01.01.16 - в сумі 11012,26 грн, станом на 01.01.17 - в сумі 01.01.18 - в сумі 39863,11 грн, станом на 01.08.18 - в сумі 50 385, 93 грн. Зазначене зумовило позивача звернутися за захистом свого порушеного права з позовом до суду про стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів у розмірі 50 385, 93 грн. Додатково позивач заявив до стягнення матеріально-правові вимоги про стягнення пені на суму 3 139 грн та штрафу на суму 5 038, 59 грн, а також у зв'язку з істотним порушення відповідачем умов Договору оренди №103/11 щодо несплати орендних платежів, заявив додаткову підставу - розірвати Договір оренди №103/11, наслідком чого є повернення орендованого приміщення орендодавцю. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в порядку ст. 86 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно з частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та акти законодавства. За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з частиною 1 статті 761 цього кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Вказаній нормі кореспондують норми статей 317 та 319 ЦК України, якими визначені права власника: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України); власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України). Права та повноваження органів місцевого самоврядування з розпорядження майном комунальної власності шляхом передання його в оренду, а також напрями використання коштів, отриманих від передання в оренду об'єктів комунальної власності визначені в Законі України "Про місцеве самоврядування" та в Законі України "Про оренду державного та комунального майна". Згідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" ("Право комунальної власності") територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування" зазначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Судом встановлено, що передане в оренду нерухоме майно - нежитлове приміщення сховища для технічки площею 644,2 кв.м , розташоване за адресою м. Овруч, вул. Прикордонна, 32, за Договором оренди №103/11, є об'єктом комунальної власності, власником якого є територіальна громада міста Овруча. Частиною 1 статті 61 Закону України "Про місцеве самоврядування" ("місцеві бюджети") передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Відповідно до ч.ч. 4 та 5 цієї статті Закону України "Про місцеве самоврядування" самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону. Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами. Згідно з пунктом 29 ч. 1 статті 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності, засновником яких є районні, міські ради, об'єднані територіальні громади. Отже, орендна плата за користування майном комунальної власності відноситься до одного із видів доходу місцевого бюджету, самостійність якого гарантується, у тому числі через право органу місцевого самоврядування самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону, тобто право органу місцевого самоврядування розпоряджатись отриманим доходами, у тому числі від передання об'єктів комунальної власності в оренду, а втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевого бюджету не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами. Своєчасне внесення орендної плати за користування майном є одним з основних обов'язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом. Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого, насамперед, в договорі чи акті цивільного законодавства способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особі. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість з орендної плати в розмірі 50 385, 93 грн за період з квітня 2015 року по липень 2018 року. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання зі сплати орендних платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2015 складала 9734, 80 грн та яка частково була сплачена останнім протягом лютого, квітня, червня, жовтня 2015 року та частково в січні 2016 року, в свою чергу, позивач зарахував часткову сплату в рахунок погашення заборгованості за попередній період. Таким чином, станом на 01.08.2018 року існує заборгованість по сплаті орендних платежів в сумі 50 385, 93 грн, яка є обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 3 139, 00 грн. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як зазначалося раніше, п. 3.7. Договору оренди №103/11 сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 з урахуванням пені в розмірі 5% облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день сплати. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Визначення останнього дня строку виконання грошового зобов'язання є необхідною умовою для визначення початку прострочки у його виконанні, періоду для нарахування пені та перебігу строку позовної давності для її стягнення в судовому порядку. У ст. 253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Господарський суд, перевіривши розрахунок пені позивача, визнає його арифметично правильним, тому задовольняє розмір пені 3 139 грн 00 коп в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення штрафу в розмірі 5038, 59 грн. Згідно зі статтею 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до положень частини 1 статті 216, частини 2 статті 217 та частини 1 статті 230 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Як зазначалося раніше, сторони у п. 3.8. Договору оренди №103/11 погодили, що якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17 та від 25.05.2018 у справі №922/1720/17). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач має прострочену заборгованість по сплаті орендних платежів на загальну суму 50 385, 93 грн, тому штраф у розмірі 10 % від загальної суми заборгованості становить 5 038, 59 грн (50 385, 93 грн х 10 %), який є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про розірвання Договору оренди №103/11 у разі істотного порушення умов договору другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Спеціальним законом, що регулює правовідносини з оренди державного і комунального майна - Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон), встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (частина 3 статті 26 Закону). Частиною 1 статті 10 Закону передбачено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Відповідно до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору. Разом з тим, позивач посилається на істотні порушення умов договору оренди комунального майна, як несплата відповідачем орендної плати в порядку і терміни, передбачені Договором №103/11 від 27.04.2011 року. В свою чергу, матеріалами справи підтверджено факти систематичне невиконання відповідачем, як орендарем, своїх зобов'язань за Договором оренди №103/11 у вигляді як несплати, так і несвоєчасної сплати орендної плати, - за відсутності доказів своєчасного і повного її внесення. Отже, на правовідносини між учасниками поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Відповідно до положень цього Закону: - орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (частина третя статті 18); - на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, зокрема, у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань (частина третя статті 26). З огляду на викладене, суд задовольняє вимогу про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №103/11 від 27 квітня 2011 року в повному обсязі. Щодо вимоги про повернення комунального майна. Позивач просить суд зобов'язати Фізичну особу-підприємця Вознюка Віктора Миколайовича повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді Житомирської області комунальне окреме індивідуально визначене майно - частину нежитлового приміщення сховища для техніки за інвентаризаційним номером 591 площею 644, 2 кв.м, розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 32, вартістю 54 884 грн. Слід вказати, що сторони у п. 10.10. Договору оренди №103/11 вказали, що майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі, зокрема, розірвання договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Однак суд частково задовольняє вказану вимогу позивача, оскільки, як вбачається із предмету Договору оренди №103/11 "орендодавцем передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення сховища для техніки за інв. №591 площею 644, 2 кв.м, розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 32, що перебуває на балансі міської ради, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку/актом оцінки на 28 лютого 2011р і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 54884, 00 грн (п'ятдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири грн. 00 коп), тоді як у Акті передачі та приймання об'єкту оренди від 10 травня 2011 р сторони вказали "нежитлова одноповерхова будівля за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 21", а у технічному описі об'єкту, що передавався сторони вказали також і площу - 644, 2 м кв. Тобто в Акті передачі та приймання об'єкту оренди сторони не повною мірою відобразили предмет оренди, як того визначили сторони у п. 1.1. Договору оренди №103/11. Тому, з огляду на викладене, суд задовольняє позовну вимогу стосовно повернення з оренди нежитлового приміщення сховища для техніки площею 644,2 кв.м, розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна 32. Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в повному обсязі.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вознюка Віктора Миколайовича ([ADDRESS], реєстраційний номер платника податків [NUMBER]) на користь Овруцької міської ради Житомирської області (11106, м. Овруч, Житомирська область, вул. Тараса Шевченка, 43, код ЄДРПОУ 04053370) 50385,93грн заборгованості, 3139,00грн пені, 5038,59грн штрафу та 5286,00грн судового збору. Видати наказ. 3. Розірвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності № 103/11від 27.04.2011року , укладений між Овруцькою міською радою Житомирської області та Фізичною особою-підприємцем Вознюком \~Віктором \~Миколайовичем. 4. Фізичній особі-підприємцю Вознюку \~Віктору Миколайовичу ( ([ADDRESS], реєстраційний номер платника податків [NUMBER]) повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді Житомирської області (11106, м. Овруч, Житомирська область, вул. Тараса Шевченка, 43, код ЄДРПОУ 04053370) нежитлове приміщення сховища для техніки площею 644,2 кв.м, розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна 32. Видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повне рішення складено: 10.01.19 Суддя Машевська О.П. Віддрукувати: 1- у справу 2- позивачу (рек. з повідомл.) 3- 4 відповідачу на дві адреси: 1. [ADDRESS] (рек. з повідом.), 2. 11100 [ADDRESS] (рек. з повідомл)

Результат: partial