Вид судочинства: civil
Суддя: Білоцька Л. В.
Дата ухвалення: 2025-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ», банк, позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1010437025 від 10.02.2022 року у сумі 57 184,46 грн., яка складається з наступного: 39 989,67 грн. - заборгованість за кредитом; 7,75 грн. - заборгованість за процентами, 17 187,04 грн. - заборгованість за комісією. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.02.2022 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1010437025 та видано [PERSON] кредит у сумі 40 000 грн. Проте відповідачем не були виконанні зобов`язання за кредитним договором належним чином у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 04.06.2024 складає 57 184,46 грн., а саме: 39 989,67 грн. - заборгованість за кредитом; 7,75 грн. - заборгованість за процентами, 17 187,04 грн. - заборгованість за комісією. У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за заявою на приєднання у відповідача перед банком утворилась вказана вище заборгованість, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 02.08.2024 року позовну заяву АТ «ПУМБ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 02.08.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу направлялися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600281083551 повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, дата 23.09.2024 р.», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2022 [PERSON] підписано заяву № 1010437025 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою погоджено надання відповідачу кредиту на загальні споживчі цілі у розмірі 40 000 грн. зі сплатою 0,01 % річних строком на 24 місяці та зазначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,22 % (а.с. 9-10). Договір підписано за допомогою електронного підпису шляхом надсилання ОТР-паролю на номер телефону. Того ж дня [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту відповідно до якого позивачу був наданий кредит на загальні споживчі цілі у розмірі 40 000 грн. зі сплатою 0,01 % річних строком на 24 місяці та зазначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,22 % (база нарахування щомісячної комісії - нараховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі) (а.с. 11). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши дану заяву відповідач беззастережно підтвердив, що прийняв публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилася з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги. Таким чином, підписана позивачем та відповідачем заява № 1010437025 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ДКБО який розміщений на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, а копія наявна у матеріалах справи (а.с. 13-19), складають в комплексі Договір банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Укладеним між сторонами Кредитним договором (Заявою) № 1010437025 було визначено, що позичальник просив банк надати їй Споживчий кредит на зазначених вище умовах шляхом банківського переказу (за реквізитами у п. 10 Заяви). На підтвердження факту виконання позивачем зобов`язань за Кредитним договором (Заявою) № 1010437025 до суду було надано копію Платіжної інструкції (а.с. 22) та виписку по особовому рахунку відповідача (а.с. 23-24). Надані до позовної заяви Платіжну інструкцію та виписку по особовому рахунку відповідача суд оцінює як належні, допустимі, достовірні, а у сукупності достатні докази, які підтверджують факт виконання позивачем своїх зобов`язання за Кредитним договором (Заявою) № 1010437025 та надання відповідачу грошових коштів у розмірі 40 000 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно положень ст. 630 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з ; порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (абз. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Будь-яких доказів того, що відповідач виконав зобов`язання за Кредитним договором (Заявою) № 1010437025 матеріали справи не містять. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором позивачем до суду надано виписку по особовому рахунку відповідача (а.с. 23-24) та розрахунок заборгованості (а.с. 4322-23). Відповідно до даного розрахунку заборгованості, у відповідача станом на 04.06.2024 наявна заборгованість по кредиту у розмірі 57 184,46 грн., яка складається з наступного: 39 989,67 грн. - заборгованість за кредитом; 7,75 грн. - заборгованість за процентами, 17 187,04 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 39 989,67 грн. та заборгованості по процентах у розмірі 7,75 грн. є такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Щодо вимог про стягнення із відповідача заборгованості по комісії суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 5.7. частини 5 «Умови надання споживчого кредиту», Розділу II «Послуги банку» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.02.2022 проценти за користування споживчим кредитом та комісії встановлюються у фіксованому розмірі і підлягають сплаті клієнтом з урахуванням наступного. Пункт 5.7.3. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахункове-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаного в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій частині 5 розділу II цього договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Такі висновки суду зроблено у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно п.п.4.2.11., ч.4 «Загальні права сторін», Розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06 квітня 2018 року банк має право контактувати з клієнтами, використовуючи доступні канали зв`язку: « сервіс SMS-банкінг », поштова розсилка, повідомлення електронною поштою, SMS-повідомлення, повідомлення у/на банкоматах та платіжних терміналах, на квитанціях (чеках, сліпах тощо). Відповідно до п.п.5.2.5., ч.4 «Загальні права сторін», Розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06 квітня 2018 року банк зобов`язаний забезпечити консультацію та прийом усних звернень за телефонами центру обслуговування клієнтів банку у разі виникнення питань з обслуговування карткового рахунку та користування карткою. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) та від 13 липня 2022 року у справі 363/1834/17 (провадження №14-53цс21). Суд прийшов до висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. В заяві №1010437025 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту зазначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту визначена в розмірі 2,22 % від суми кредиту. Однак, встановивши у заяві №1010437025 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,22 % від суми кредиту, банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому відповідно до п.п. 5.7.5. пункту 5.7. частини 5 «Умови надання споживчого кредиту», Розділу II «Послуги банку» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.02.2022 банк встановив додаткову комісію за внесення готівкових коштів за споживчим кредитом в касі банку без використання картки в сумі до 10 000 (десяти тисяч) гривень встановлюється в розмірі 1 (одного) відсотка від суми платежу, але не менше 20 (десяти) гривень. Така комісія не підлягає сплаті у разі відсутності технічної можливості здійснення платежу у платіжному терміналу банку або у разі здійснення платежу з метою повного погашення заборгованості по споживчому кредиту. Отже відповідні дії банку вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно заяви №1010437025 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорта споживчого кредиту розмір сукупної вартості споживчого кредиту та плати комісії за обслуговування кредитної заборгованості (21 312 грн.) складає більше половини розміру кредиту, отриманого відповідачем для власних потреб (40 000 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Аналогічних висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. З урахуванням положень ч.5 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту є несправедливими тому умови договору в частині нарахування комісії є нікчемними. Аналогічної позиції дотримується Київський апеляційний суд у справах з подібними правовідносинами де позивачем є АТ «ПУМБ», зокрема, у постанові від 15.03.2023 у справі № 939/479/22. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 17 187,04 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у встановлено судом розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню частина документально підтверджених (а.с. 8) судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 694,34 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором №1010437025 від 10.02.2022 року у сумі 39 997,42 грн., яка складається з наступного: 39 989,67 грн. - прострочена за тілом кредиту; 7,75 грн. - заборгованість за процентами. У іншій частині поданого позову відмовити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 694,34 грн.

Результат: partial