Вид судочинства: commercial
Суддя: Колодій Н.А.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Концерн «Міські теплові мережі» (Теплопостачальна організація) здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № 25 загальною площею 6,62 кв.м. за адресою: вул. Незалежої України, 22 в м. Запоріжжі, яке знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. Згідно інформації наданої Департаментом комунальної власності та приватизації ЗМР приміщення №25 загальною площею 6,62 кв.м. за адресою: вул. Незалежної України, 22 в м. Запоріжжі орендує ПП Курса С.В. (№3122/01/01-07/4720,4647 від 06.07.2020 р. додається.) Усі обставини щодо договірних відносин та постачання теплової енергії встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.10.2020 року у справі №908/2264/20 (копія додається). Статтею 24 Закону України „Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно Правил користування Споживачем тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії (п.4.). Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання (п. 14.). Частиною 3 ст. 179 Господарського Кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Позивач в позовній заяві вказує, що звертався до відповідача із пропозицією (копії листів № 3208/09-3 від 27.05.2016, № 4138/09-3 від 21.07.2016, № 4372/09-3 від 04.08.2016, № 1149/09-3 від 19.08.2019 додаються) про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в нежитлове приміщення, яке орендує відповідач. Відповіді на листи які були надіслані не надходило. Отже, договір на час подання цієї позовної заяви не укладений. З метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку в частині отримання належних послуг з централізованого опалення, позивач здійснював відпуск теплової енергії з початку опалювальних сезонів 2019-2020 років, відповідно до рішень про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя, (рішення опубліковані на офіційному сайті ЗМР), Позивачем було відпущено теплову енергію відповідачу за період: з листопада 2019 по квітень 2020 року, на загальну суму 795,91 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання - передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача, що підтверджується реєстрами відправлення листів по місту (копії додаються). Відповідач жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі на адресу позивача не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі за спірний період на адресу Теплопостачальної організації не повернув, виставлені рахунки за фактично спожиту теплову енергію не сплатив. Відповідно до ч. 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач зобов`язаний сплатити за фактично спожиту теплову енергію. В період з листопада 2019 року по квітень 2020 року відповідач не виконав своїх зобов`язань по сплаті за спожиту теплову енергію в розмірі 795,91 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу (додається). Статтею 509 ЦКУ визначено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГКУ та ст. 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, ч. 2 ст. 193 ГКУ визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси іншої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Статтею 530 ЦКУ встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 276 ГКУ Споживач зобов`язаний був оплатити відпущену теплову енергію у встановлений термін за встановленими цінами. Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Невиконанням своїх грошових зобов`язань щодо своєчасної оплати за фактично отримані послуги відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства та умови діючого договору, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 795,91грн. Позовні вимоги позивачем доведені. Відповідач доказів погашення заборгованості суду не надав. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 795,91 грн. основного боргу, документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 15,92 грн. і інфляційних втрат в розмірі 9,35 грн. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши надані суду розрахунки 3% річних та суми індексу інфляції, за спірний період, судом встановлено, що суми, які підлягають стягненню становлять: сума 3 % річних - 15,92 коп., сума індексу інфляції - 9,35 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
Позов Концерну "Міські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Курси Сергія Володимировича про стягнення 821грн 18коп. задовольнити . Стягнути з Фізичної особи - підприємця Курси Сергія Володимировича, ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь Концерну "Міські теплові мережі", (69091, м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, 137, ЄДРПОУ 32121458) 795 (сімсот дев`яносто п`ять) грн 91 коп. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 9 (дев`ять) грн. 35 коп., 3% річних у розмірі 15 (п`ятнадцять) грн. 92 коп., судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 05.01.2021. Суддя Н.А. Колодій

Результат: granted