Вид судочинства: commercial
Суддя: Прохоров С.А.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02

Обставини справи:
Розглядається вимога ТОВ "Безмятежне" про визнання недійсним форвардного контракту №10 від 04.03.2003 року, укладеного між позивачем та відповідачем в частині додаткової угоди від 24.03.2004 року (з моменту укладення останнього), яка є невід'ємною частиною Контракту. 21.09.2011 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 24.12.2004 року, яка є невід'ємною частиною форвардного контракту №10 від 04.03.2003 року, укладеного між ВАТ " Атоменергокомплект" та ТОВ "Безмятежне". Уточнення позовних вимог прийнято судом до розгляду в порядку ст.22 ГПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, подав додаткові письмові обґрунтування позовних вимог з урахуванням заперечень відповідача. Представник відповідача у призначене судове засідання 12.03.2012 року не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До справи подав письмові заперечення проти позовних вимог, у яких позов не визнав у повному обсязі. Відповідно до розяснень, викладених Вищим господарським судом у інформаційному листі №01-8/482 від 13.08.2008р. до повноважень господарських судів не віднесено зясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, в зазначеному інформаційному листі викладено й правову позицію, згідно з якою примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутнійі т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання. Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень на позов, в звязку з чим справа розглядається в порядку статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне: 3 березня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Безмятежне" та Відкритим акціонерним товариством "Атоменергокомплект" було укладено форвардний контракт №10, згідно якого Продавець - ТОВ "Безмятежне" був зобов'язаний передати у власність Покупцю - ВАТ "Атоменергокомплект" у строк з 30.08.2003р. по 31.12.2003р. зернові, зернобобові та масляничні культури врожаю 2003р. Згідно додаткових угод від 08.12.2003р. та від 24.12.2004р. до форвардного контракту №10 ТОВ „Безмятежне" та ВАТ „Атоменергокомплект" змінювали строки передачі товару, та остаточний строк додатковою угодою від 24.12.2004р. визначили, що: Продавець - ТОВ "Безмятежне" зобов'язаний передати у власність, а Покупець -ВАТ "Атоменергокомплект" зобов'язаний прийняти зернові, зернобобові та масляничні культури врожаю 2004 та 2005 років в строк з 30.08.2003р. по 31.12.2006р. Відповідно до п.4.1 форвардного контракту поставка товару здійснюється за базисною умовою поставки, вказаною у відповідній специфікації. В свою чергу, згідно п. 2.3 контракту загальна сума контракту визначається на підставі відповідних специфікацій та складає 800 000,00 грн. Згідно специфікації (додаток №1 до контракту №10 від 03.03.03р.) сторони визначили який товар, його кількість та вартість ТОВ „Безмятежне" поставлятиме ВАТ "Атоменергокомплект". З урахуванням умов форвардного контракту №10 від 03.03.2003р., додаткових угод до нього та специфікації, ТОВ „Безмятежне" зобов'язано було передати у власність ВАТ „Атоменергокомплект" в строк з 30.08.2003р. по 31.12.2006р. товар на загальну суму 800 000,00грн., а саме: пшеницю 4-й клас в кількості 160,052 тонн на суму 120039,00грн.; пшеницю 3-й клас в кількості 150,053 тонн на суму 117041,00грн.; пшеницю 5-й,6-й клас в кількості 100,080 тонн на суму 66052,8грн.; ячмінь фуражний в кількості 160,052 тонн на суму 90060,00грн.; кукурудзу фуражну в кількості 118,100 тонн на суму 92118,00грн.; жито група А в кількості 150,600 тонн на суму 69277,20грн.; соняшник в кількості 79,100 тонн на суму 104412,00грн.; цукор в кількості 50,00 тонн на суму 141000,00грн. Пунктом 3.2 форвардного контракту передбачено, що Покупець зобов'язаний здійснити 100% передплату за товар, вказаний у відповідній специфікації на протязі 30-ти днів з моменту підписання договору. На виконання умов п.3.2 контракту №10 ВАТ „Атоменергокомплект" здійснило 100% передплату за товар вказаний у специфікації на загальну суму 800 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 27.03.2003р. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що додаткова угода від 24.12.2004 року, яка є невід'ємною частиною форвардного контракту №10 від 04.03.2003 року, укладеного між ВАТ " Атоменергокомплект" та ТОВ "Безмятежне", укладена з порушенням господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), умови додаткової угоди від 24.12.2004 року до форвардного контракту порушують законні права та інтереси продавця, пртирічать суті форвардного контракту та меті діяльності підприємства. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Спеціальне визначення предмету форвардного контракту встановлене Законом України №334/94-ВР від 28.12.1994 р. "Про оподаткування прибутку підприємств" та Положенням про вимоги до стандартної (типової) форми деривативів, затвердженого Постановою КМУ №632 від 19.04.1999 року, згідно якого форвардний контракт - це господарська операція, яка передбачає зобов'язання передати (придбати) в майбутньому продукцію сезонного виробництва (базовий актив) з фіксацією ціни реалізації на дату укладення такого контракту. Пунктом 10 вищезазначеного положення визначено істотні умови форвардного контракту, до яких відносяться в тому числі: базовий актив та його характеристики, кількість базового активу, вартість контракту, термін виконання, порядок оплати базового активу. Таким чином укладена 03.03.2003 року між сторонами угода є форвардною і містить як умови, які сторони узгодили між собою і які, відповідно, є обов'язковими, так і умови, що передбачені законодавством для договорів даного виду. Згідно додаткових угод від 08.12.2003 року та 24.12.2004 року до форвардного контракту №10, предметом цього контракту є зернові, зернобобові та масляничні культури врожаю 2004 та 2005 років. Умова щодо року походження продукції узгоджена сторонами і як така є обов'язковою до виконання. Ухвалою суду від 19.10.2011 року по справі була призначено судова економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання щодо визначення шляхом економічного розрахунку економічної доцільності угоди щодо укладення Додаткової угоди від 24 грудня 2004 року до форвардного контракту № 10 від 03.03.2003 року за умови поставки продукції сільськогосподарського виробництва в період з 2003 року по 2011 рік та питання щодо того, як зміна цін на продукцію сільськогосподарського виробництва в період з 2003 року по теперішній час відображається (могло відбитися) на показниках прибутковості даної операції у кожної зі сторін. Згідно висновку судової економічної експертизи №11439 від 27.12.2011 року було встановлено негативний ефект від виконання умов форвардного контракту №10 від 03.03.2003 року, зміненого додатковою угодою від 24.12.2004 року для обох сторін договору. Відповідно до експертного висновку можливий економічний ефект від виконання умов форвардного контракту №10 від 03.03.2003 року обидві сторони могли отримати тільки в 2003-2004 р.р. Крім того, в своїх висновках експерт встановлює неможливість виконання умов форвардного контракту №10 від 03.03.2003 року, зміненого додатковою угодою від 24.12.2004 року, на протязі наступних років, після 2006 року, у зв'язку із відсутністю залишків відповідних культур врожаю 2004-2005 р.р., тобто базового активу форвардного контракту. Також судовим експертом підкреслено факт зростання собівартості сільськогосподарської продукції та неминучість настання ще більших збитків для ТОВ „Безмятежне" в тому випадку, якщо умови форвардного контракту будуть виконані в період після 2006 року по теперішній час. Згідно ст.1 Закону України "Про господарські товариства" господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. Прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці (ст.15 Закону України "Про господарські товариства"). Згідно статуту позивача отримання прибутку є метою його діяльності, як господарського товариства. На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що при укладенні додаткової угоди від 24.12.2004 року, якою було змінено строк поставки продукції до 31.12.2006 року, сторони не могли мати наміру створити правові наслідки, які обумовлюються форвардним контрактом, виходячи із законодавчої суті форвардного контракту, як зобов'язання по поставці реального базового активу у визначений строк та по ціні, обумовленій на момент її укладення. Вказані обставини свідчать про те, що сторони завідомо не передбачали виконання зобов'язань по поставці продукції, про що також свідчить той факт, що відповідач звернувся до суду із позовом про стягнення продукції по форвардному контракту лише наприкінці 2009 року. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2012 року у справі №29/441-09 було відмовлено ВАТ „Атоменергокомплект" у задоволенні позову про стягнення з ТОВ „Безмятежне" заборгованості по форвардному контракту №10 від 03.03.2003 року з додатковими угодами до нього. Вищевказане свідчить про укладення сторонами правочини без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, та, відповідно, про фіктивність додаткової угоди від 24.12.2004 року до форвардного контракту №10 від 03.03.2003 року. Згідно ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Таким чином додаткова угода від 24.12.2004 року до форвардного контракту №10 від 03.03.2003 року протирічить меті діяльності підприємства позивача. Згідно ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Згідно ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Резолютивна частина:
Змінити назву підприємства відповідача з ВАТ „Атоменергокомплект" (код 19122591) та ПАТ „Атоменергокомплект" (код 19122591). Позов задовольнити у повному обсязі . Визнати недійсною додаткову угоду від 24.12.2004 року, яка є невід"ємною частиною до форвардного контракту №10 від 03.03.2003 року, укладеного між ВАТ „Атоменергокомплект" та ТОВ „Безмятежне". Стягнути з ПАТ „Атоменергокомплект" (02099,м. Київ, вул. Санаторна,9-а, код 19122591) на користь ТОВ „Безмятежне" (Харківська обл., Шевченківський р-н, с.Безмятежне, код 30755465) 85,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 4102,00 грн. витрат за проведення судової експертизи. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Суддя Прохоров С.А. повний текст рішення складено та підписано судом 19.03.2012 року

Результат: granted