Вид судочинства: commercial
Суддя: Первушин Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
31.12.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Багатогалузевою асоціацією "Ізумруд" (далі - Позивач/Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - Відповідач/Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення (площі) № 45/5 (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в орендне користування нежиле приміщення (площі) 41,0 кв. м. в торгівельному центрі по [ADDRESS], для використання: здійснення торгівельної діяльності. Відповідно до п. 3.1 Договору Орендар зобов'язаний використовувати приміщення згідно умов Договору і його призначення, підтримувати належний санітарний стан, дотримуватись правил пожежної безпеки і використання встановленого в приміщенні санітарно - технічного і інженерного устаткування. Підтримувати земельну ділянку та території, прилеглої до об'єкта, у належному стані. Відповідно до п. 3.6 Договору Орендар має право, при бажанні достроково звільнити приміщення, необхідно попередити Орендодавця не пізніше ніж за один місяць. При достроковому припиненні Договору з ініціативи Орендаря внесені авансові платежі за оренду не повертаються. Відповідно до п. 4.1 Договору розмір орендної плати складає - 4 920 грн. 00 коп. на місяць, в т.ч. ПДВ. Відповідно до п. 4.2 Договору орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця, або в касу підприємства, не пізніше 5 числа кожного поточного місяця. Допускається авансове внесення платежів. Відповідно до п. 4.3 Договору Орендар зобов'язаний з моменту прийняття об'єкта перерахувати орендну плату за поточний та останній місяці. Відповідно до п. 4.4 Договору компенсація за комунальні послуги та вивезення сміття включена до складу орендної плати. Розрахунки з організаціями, що надають ці послуги, здійснює Орендодавець. Відповідно до п. 4.7 Договору орендна плата нараховується та сплачується починаючи з 01.01.2009 року. Відповідно до п. 5.1 Договору Договір вступає в силу з 01.01.2009 року і діє до 31.12.2011 року. Відповідно до акту прийому - передачі нежитлового приміщення від 31.12.2008 року (а. с. 10) за Договором № 45 від 31.12.2008 року Позивач передав Відповідачу у платне користування частину нежилого приміщення (площі) 41,0 кв. м. в торгівельному центрі, на строк дії Договору, за адресою: [ADDRESS], для використання в цілях, визначених обов'язками Орендаря. Також, в зазначеному акті міститься інформація, що стан приміщення на момент передачі задовільний. 30.07.2010 року сторонами укладено Додаткова угода № 1 до Договору № 45 від 31.12.2008 року (а. с. 83) якою сторони домовились викласти пункти Договору у наступній редакції: п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар додатково приймає в орендне користування нежиле приміщення (площі) 20,0 кв. м. в торгівельному центрі по [ADDRESS], для використання: здійснення торгівельної діяльності. Загальна площа оренди становить 61,0 кв. м.. п. 4.1 Договору розмір орендної плати складає - 15 000 грн. 00 коп. на місяць, в т.ч. ПДВ. п. 4.7 Договору орендна плата нараховується та сплачується починаючи з 01.08.2010 року. п. 5.1 Договору Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2011 року. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач направив Позивачу заяву (а. с. 11) в якій Відповідач просить Позивача припинити дію Договору з 01.11.2010 року та останнім днем оренди вважати 31.10.2010 року. Відповідно до акту передачі - приймання нежитлового приміщення (а. с. 12) за Договором № 45 від 31.10.2010 року за Додатковою угодою Відповідач повернув Позивачу орендоване приміщення. Відповідач не сплачував Позивачу грошові кошти за користування орендованим приміщенням, у зв'язку з чим у Відповідача утворилась заборгованість у розмірі 74 300 грн. 00 коп. за період з січня 2009 року по жовтень 2010 року (розрахунок а. с. 92). У запереченні (а. с. 57-58) та у відзиві (а. с. 103-105) на позовну заяву, Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Відповідач не заперечує, що він орендував у Позивача приміщення відповідно до Договору та зазначає, що сплачував орендну плату включно до 29.04.2010 року. Починаючи з 2009 року щорічно Державним пожежним наглядом України складались приписи з приводу порушень вимог правил пожежної безпеки під час експлуатації орендованого приміщення. Також, Відповідач зазначає, що з серпня 2010 року він не сплачує, оскільки орендованим приміщенням Відповідач не користується. Доказів щодо оплати боргу за орендоване приміщення по Договору Відповідачем до суду не надано, також, Відповідачем не надано суду доказів щодо звернення до Позивача з приводу прохання виконати вимоги приписи Державного пожежного нагляду України та звернення щодо неможливості Відповідачем використовувати орендоване приміщення. Судом було здійснено запит до Відділу з питань наглядово - профілактичної діяльності Дарницького району Управляння з питань наглядово - профілактичної діяльності ГУ МНС України в місті Києві Державний пожежний нагляд України. 30.12.2013 року до суду надійшла відповідь на запит від Дарницького районного управління з питань наглядово - профілактичної діяльності ГУ МНС України в місті Києві Державний пожежний нагляд України та повідомлено про неможливість надати витребувані судом відомості. Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). В ст. 762 Цивільного кодексу України зазначено про те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 784 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; З огляду на таке Відповідач мав можливості звернутись до Позивача з відповідною заявою або вимогою про розірвання Договору про оренду у разі якщо орендоване приміщення не відповідало умовам Договору оренди. Відповідач не надав суду доказів того, що він в порядку передбаченому ст. 784 Цивільного кодексу України, чинив дії щодо розірвання Договору оренди. З огляду на таке, оцінюючи доводи наданні Відповідачем, суд вважає, що останнім не було надано доказів на підтвердження своїх заперечень. Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України). Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за орендну плату у розмірі 74 300 грн. 00 коп. за період з січня 2009 року по жовтень 2010 року обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач нарахував до сплати Відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 10 657 грн. 46 коп.. Як вбачається з уточнень до позовної заяви (а. с. 40-41), Позивач відмовляється від позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань 10 657 грн. 46 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом. Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийняв відмову Позивача від стягнення пені та припинив провадження в частині стягнення пені. Також, Позивач нарахував до сплати Відповідачу (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог а. с. 90-93) втрати від інфляції у розмірі 3 926 грн. 20 коп. та 3% річних у розмірі 7 253 грн. 53 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Відповідача. Також, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що 25.11.2013 року від Позивача до господарського суду надійшла заява від 25.11.2013 року про забезпечення позову. Позивач просить суд для забезпечення позову накласти арешт на все майно, що належить Відповідача, грошові суми та банківські рахунки, що належать Відповідачу. В обґрунтування заяви Позивач посилається на факт ухилення Відповідача від погашення заборгованості без поважних причин. Суд розглянув заяву про забезпечення позову, прийшов до висновку про не можливість її задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у пункті 1 постанови від 26.12.20011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" господарський суд у вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження існування обставин, які свідчать про можливе відчуження Відповідачем майна, за рахунок якого неможливо виконати рішення господарського суду, крім того відсутня наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Згідно положень ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у пункті 1 постанови від 26.12.20011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено: "у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Враховуючи викладене,

Резолютивна частина:
Припинити провадження в частині позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 10 657 грн. 46 коп.. В іншій частині позовні вимоги задовольнити. Стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] (50093, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Багатогалузева асоціація "Ізумруд" (02121, м. Київ вул. Декабристів, 7) основний борг - 74 300 грн. 00 коп., втрати від інфляції у розмірі 3 926 грн. 20 коп. та 3% річних у розмірі 7 253 грн. 53 коп. та 1 767 грн. 56 коп. - судовий збір. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили. Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Повне рішення складено 11.01.2014 року. Суддя Ю.Ю. Первушин

Результат: granted