Вид судочинства: commercial
Суддя: Гончаренко С.А.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] 159021,08 грн. заборгованості, з яких 156284,38 грн. за активну електроенергію та 2736,70 грн. за послуги компенсації перетікання реактивної електроенергії. Ухвалою від 14.08.2013р. порушено провадження по справі, призначені час і дата судового засідання, сторони зобов'язані надати документи та вчинити дії, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. Обґрунтовуючи позов представник ВАТ «Запоріжжяобленерго» зазначив, що з ФОП [PERSON] 25.12.2006р. укладено договір про постачання електричної енергії № 121. Даний договір є діючим у встановленому законом порядку не розірвано та не визнано не дійсним. Підставою виникнення спору зазначає порушення умов договору з боку споживача, а саме: - Порушення умов договору щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої електроенергії (наданих послуг). Зокрема за квітень місяць 2013 року відповідачем було спожито активної електроенергії від мереж Пологівського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» 3311 кВт/год на суму 3943,01 грн. та отримано послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії в обсязі 859 кВАр.год. на суму 47,99 грн. - Надання споживачем недостовірних відомостей про обсяги спожитої за попередні періоди активної електричної енергії. Так, за результатами візуального зняття показів приладу обліку, різниця між даними контрольного огляду 16.05.2013р. та показаннями останнього звіту споживача від 30.04.2013р. за спожиту активну електроенергію склала 125421 кВт/год., що в грошовому виразі становить 152341,37 грн. Різниця між даними контрольного огляду та показаннями останнього звіту обсягу перетікання реактивної електроенергії склала 45851 кВАр.год, що в грошовому виразі складає 2688,31 грн. Рахунки за спожиту активну електроенергію на суму 156284,38 грн. (в т.ч. за квітень 2013р. та за результатами акта візуального зняття показників від 16.05.2013р.) та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії на суму 2736,70 гри. На момент звернення позивача до суду залишаються не сплаченими. Разом з цим, позивач просить судові витрати, пов'язані із розглядом справи віднести на відповідача. Фізична особа - підприємець [PERSON] проти задоволення позову заперечує, при цьому зазначає, що їй на праві приватної спільної часткової власності належало 37/100 частин майнового комплексу (маслоцеху), інші 63/100 частин - гр. [PERSON] Не заперечується, що договір № 121 укладався саме для забезпечення цього маслоцеху електричною енергію. До матеріалів справи надана копія нотаріально посвідченого договору дарування від 03.12.2010р., відповідно до якого [PERSON] дарувала свої 37/100 часток маслоцеху [PERSON]. Оскільки [PERSON] перестала бути співвласником об'єкту електропостачання та не здійснювала підприємницької діяльності, вона не вважає себе споживачем електричної енергії з 03.12.2010р., а відтак не зобов'язана сплачувати заборгованість. Крім того, [PERSON] звертає увагу суду на те, що особисто вона договір на постачання електричної енергії № 121 від 25.12.2006р. не укладала. Її печатка була використана [PERSON] на договорі без її відома. Ухвалою від 17.09.2013р. до участі у справі в якості відповідача-2 було залучено фізичну особу - підприємця [PERSON] та в якості відповідача-3 - фізичну особу - підприємця [PERSON]. Відповідач-2 (ФОП [PERSON]) позовні вимоги також не визнає, при цьому зазначив, що саме він від імені ФОП [PERSON] уклав договір на постачання електричної енергії №121 від 25.12.2006р. і з моменту укладання цього договору до 01.01.2010р. вів підприємницьку діяльність на об'єкті електропостачання - маслоцеху. З 25.12.2006р. по лютий 2013р. відповідач-2 надавав позивачу звіти про обсяги використаної електричної енергії та оплачував рахунки за спожиту електроенергію. В лютому 2013р. [PERSON], як основний власник заборонив ФОП [PERSON] використовувати маслоцех у власній підприємницької діяльності, зареєструвався як фізична особа - підприємець і одноособово розпочав господарську діяльність. Відповідач-2 просить у відношенні ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] в позові відмовити оскільки позовні вимоги стосуються заборгованості за електроенергію, спожиту протягом квітня-травня 2013р. Від представника відповідача-3 (ФОП [PERSON]) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вважає позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» до відповідача-1 обґрунтованими. Заперечення ФОП [PERSON] стосовно того, що вона з 2011р. не працювала на підприємстві не є підставою для звільнення від зобов'язань за договором. Своїм правом на розірвання договору про постачання електричної енергії № 121 від 25.12.2006р. у зв'язку із відчуженням та звільненням об'єкту електропостачання вона також не скористалась. З метою витребування додаткових доказів та для надання можливості сторонам нормативно та документально обґрунтувати свої доводи і заперечення судовий розгляд неодноразово відкладався. Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини: Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Нормами ч. 1 ст. 181 Господарського Кодексу України зазначається, що господарський договір за загальним правилами викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Відповідно до ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватись з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Відповідно до п. 5.2 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового Договору. Умови Договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії. 25.12.2006р. між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ФОП [PERSON] був укладений договір № 121 про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого постачальник електричної енергії (позивач у справі) продає електричну енергію, а споживач (відповідач-1) оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Заперечення відповідача-1 стосовно укладання договору без її відома та згоди судом до уваги не приймаються виходячи з наступного: Приписами ст. 241 Цивільного кодексу України вказано, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення цього правочину особою, яку представляють створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і та ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину. Про схвалення ФОП [PERSON] договору про постачання електроенергії № 121 від 25.12.2006р. свідчить наступне: По-перше, оплата вартості спожитої електричної енергії здійснювалась щомісяця протягом дії договору аж до лютого 2013р. Оплата здійснювалась як через поточний рахунок відповідача-1, відкритий в Запорізькому регіональному Управлінні КБ «Приватбанк», так і готівкою відповідно до виданих рахунків на оплату. Пунктом 1.7 Постанови Правління Національного банку України від 21.01.2004р №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за № 377/8976 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» з наступними змінами і доповненнями встановлено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. З вищенаведеного випливає, що ніхто, окрім ФОП [PERSON], не міг сплатити кошти з належного їй рахунку. По-друге, 04.01.2011р. ФОП [PERSON] надала позивачу Довіреність №1 на представництво [PERSON] її інтересів у ВАТ «Запоріжжяобленерго» з питань, пов'язаних з постачанням їй електричної енергії на підставі укладеного Договору № 121 від 25.10.2006р. Копія даної довіреності міститься в матеріалах справи, а її оригінал надавався для огляду в судовому засіданні. Таким чином, викладені обставини дають підстави вважати, що ФОП [PERSON] письмово схвалила цей правочин. Пунктом 2 договору № 121 про постачання електричної енергії від 25.12.2006р. передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема правилами користування електричною енергією. Відповідно до п. 2.3.4 договору споживач взяв на себе зобов'язання оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії». В п. 2.3.5 закріплено обов'язок споживача здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії». П. 11 Додатку 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» до договору встановлений обов'язок споживача здійснювати розрахунок за спожиту за розрахунковий період (календарний місяць) активну електроенергію не пізніше 5 операційних днів з дня отримання рахунка. Аналогічні вимоги містяться в п. 5 Додатку 6 до договору в частині оплати за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії. Відповідно до пункту 7.9. Договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Договору оформлюється та надається «Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» (Додаток № 5.1.). Розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на рахунок Постачальника електричної енергії, вказаний в п. 10 Договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача. Так, за квітень місяць 2013 року, протягом дії вказаного раніше договору, «споживачем» було спожито активної електроенергії від мереж Пологівського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» 3311 кВт/год на суму 3943,01 грн., що підтверджується Актом про спожиту активну електроенергію за квітень 2013р., та отримано послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії в обсязі 859 кВАр.год. на суму 47,99 грн. 30.04.2013 року на оплату спожитої електроенергії відповідачу-1 виставлені рахунки № 121/4а на суму 3943,01 грн. та № 121/4р на суму 47,99 грн. Пунктом 13 Додатку 4 до Договору передбачено, що при виявленні представником постачальника електричної енергії під час проведення перевірки у споживача розрахункових приладів обліку факту надання споживачем недостовірних відомостей про електроспоживання в «Акті про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», Постачальником електричної енергії здійснюється перерахунок на підставі фактичних показів розрахункових приладів обліку. 16.05.2013р. позивачем в присутності ФОП [PERSON] було здійснено контрольний огляд засобу обліку, про що складено Акт 0824 контрольного огляду засобу обліку. Результати візуального зняття показів приладу обліку показали, що різниця між даними контрольного огляду та показаннями останнього звіту споживача від 30.04.2013р. за спожиту активну електроенергію складає 125421 кВт/год., що в грошовому виразі становить 152341,37 грн. Різниця між даними контрольного огляду та показаннями останнього звіту обсягу перетікання реактивної електроенергії склала відповідно 45851 кВАр.год, що в грошовому виразі складає 2688,31 грн. В судовому засіданні відповідач-1 заявила про неправомірність застосування з боку ВАТ «Запоріжжяобленерго» оперативно-господарських санкцій, відповідальності за перевищення договірних величин споживання відповідно до п. 4.2.2 Договору, порушення порядку стягнення вартості не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ. Дане твердження відповідача є необґрунтованими та не відповідає дійсності, оскільки позивач не застосовує санкцій за перевищення договірної величини споживання електроенергії, не складав Акту про порушення споживачем ПКЕЕ, відповідно до п. 6.40 ПКЕЕ. Позовні вимоги містять вимогу про стягнення вартості фактично спожитої, але не заявленої в Акті про спожиту за звітний період електричну енергію, стягнення якої передбачено п. 13 Додатку № 4 до Договору та підтверджену Актом № 0824 контрольного огляду засобу обліку від 16.05.2013 року. Пунктом 6.36 Правил користування електричною енергією передбачено, що у разі виникнення у споживача сумніву в правильності показань розрахункових засобів обліку або визначення суми в пред'явленому до оплати документі щодо оплати електричної енергії споживач подає про це заяву постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації). Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має протягом 5-ти робочих днів від дня одержання заяви перевірити рахунок на оплату, а в разі потреби протягом 20 днів провести технічну перевірку та/або експертизу розрахункових засобів обліку відповідно до встановленого цими Правилами порядку та повідомити споживача про результати. Сумніваючись у правильності роботи засобу обліку 17.05.2013р. ФОП [PERSON] звернулась до позивача із заявою (вх. № 1364) про надання дозволу на розпломбування приладу обліку для направлення його на експертизу за власний рахунок. Рахунок на оплату отримала її довірена особа. Оскільки вартість експертизи відповідачем-1 так і не була оплачена, позивач за власний рахунок провів експертизу лічильника електроенергії. Про наміри провести таку експертизу, місце та час її проведення відповідача було письмово повідомлено (повідомлення № 1756 від 19.07.2013р.) Результати експертизи підтвердили, що прилад обліку, який був встановлений на об'єкті, відхилень в роботі не має та придатний для подальшої експлуатації. 18.05.2013р. на адресу відповідача-1 рекомендованим листом направлені рахунок за спожиту активну електроенергію на суму 156284,38 грн. (в т.ч. за квітень 2013р. та за результатами акта візуального зняття показників від 16.05.2013р.) та рахунок за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії на суму 2736,70 гри. (в т.ч. за квітень 2013р. та згідно акту візуального зняття показників від 16.05.2013р.), а також претензія-вимога про необхідність сплатити суму боргу. Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться. За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки. В силу положень ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 692 Цивільного кодексу України визначає обов'язок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідач взяті на себе зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманої електричної енергії належним чином не виконав. Заборгованість відповідача-1 за спожиту активну електроенергію становить 156284,38 грн. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії - 2736,70 гри. Позовні вимоги заявлені позивачем правомірно та обґрунтовано, підтверджені зібраними у справі доказами, тому підлягають задоволенню. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню за рахунок першого відповідача, на якого покладаються і судові витрати. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] (юридична адреса: [ADDRESS]; адреса для листування: [ADDRESS]; ІПН [NUMBER]) на користь відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського району електричних мереж (вул. Суворова, буд. 6, м. Пологи, Запорізька область, 70600, код ЄДРПОУ 00130926) 156284 (сто п'ятдесят шість тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 38 коп. за спожиту активну електричну енергію, 2736 (дві тисячі сімсот тридцять шість) грн. 70 коп. за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії та 3180,42 (три тисячі сто вісімдесят) грн. 42 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. У відношенні другого і третього відповідачів в позові відмовити. В засіданні 08.01.2014р. оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 11.01.2014р. Суддя С.А.Гончаренко

Результат: granted