Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] з 22.12.2011 року на підставі наказу № 39 начальника УДПтСУ в Дніпропетровської області призначена на посаду заступника начальника Дніпродзержинської ВК № 34 з соціально - виховної та психологічної роботи з засудженими . Наприкінці 2011 року до Дніпродзержинської виправної колонії № 34 звернувся старший пастор-капелан Духовного управління євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління» [PERSON] з приводу укладання з установою угоди про спільну діяльність. Підготовку угоди до підписання та перевірку наданих [PERSON] документів на відповідність встановленому порядку співпраці виправної колонії з юридичними особами, заступником начальника установи [PERSON] доручено молодшому інспектору відділу СВПР [PERSON] 24.01.2012 [PERSON] знаходячись на службі в державній установі -Дніпродзержинській виправній колонії № 34, яка розташована в м. Дніпродзержинську, на посаді заступника начальника Дніпродзержинської ВК № 34 з соціально - виховної та психологічної роботи з засудженими, тобто, будучи державним службовцем, уповноваженим на виконання функцій держави, діючи умисно, в порушення вимог п.6 ст. 18 Закону України «Про державну кримінально - виконавчу службу України», п. 28 розділу 6 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту з питань виконання покарань № 275 від 25.12.2003 року, а також п. 1.1 своїх службових обов'язків, 24.01.2012 року незаконно надала усну вказівку старшому інспектору відділу соціально - виховної та психологічної роботи з засудженими з питань підготовки засуджених до звільнення [PERSON] на отримання від представника релігійної організації «Нове покоління» [PERSON] 2500 гривень в якості винагороди за надання допомоги в складанні та в подальшому підписанні угоди про спільну діяльність релігійної громади з Дніпродзержинською ВК № 34. Після отримання першої частини в сумі 500 гривень [PERSON] передала вказані гроші [PERSON] не відібравши від [PERSON] відповідну заяву про надання ним благодійної допомоги та не зробивши відповідний запис в облікову книгу благодійної допомоги. [PERSON] зберігала грошові кошти в сумі 500 гривень в службовому кабінеті, без оформлення відповідних документів. 27.01.2012 завідомо знаючи про те, що [PERSON] повинен привезти ще 2000 грн., знаходячись на службі в державній установі - Дніпродзержинській виправній колонії № 34, яка розташована в м. Дніпродзержинську, на посаді старшого інспектора з питань підготовки до звільнення засуджених, відділу соціально виховної та психологічної роботи Дніпродзержинської ВК № 34, тобто, будучи державним службовцем, уповноваженим на виконання функцій держави, діючи умисно, в порушення вимог п.6 ст. 18 Закону України «Про державну кримінально - виконавчу службу України», п. 28 розділу 6 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту з питань виконання покарань № 275 від 25.12.2003 року, а також п. 1.1 своїх службових обов'язків, повторно незаконно надала усну вказівку [PERSON] на отримання від представника релігійної організації «Нове покоління» [PERSON] остаточну суму - 2000 гривень в якості винагороди за надання допомоги в складанні та в подальшому підписанні угоди про спільну діяльність релігійної громади з Дніпродзержинською ВК № 34 що було зафіксовано працівниками прокуратури м. Дніпродзержинська та УСБУ в Дніпропетровській області. Вказаними діями [PERSON], будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави, одержала неправомірну вигоду, чим, порушила обмеження щодо використання службового становища, передбаченого ч. 1 ст. 6 Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» В судовому засіданні [PERSON] своєї провини не визнала та суду пояснила, що дійсно вона спілкувалася з [PERSON] і прохала [PERSON] попросити в нього матеріальної допомоги у придбанні лінолеуму в сумі 2500 гривень для проведення ремонтних робіт у бібліотеці ВК-34, але не вимагала від нього ніяких матеріальних благ та грошей. Дійсно 24.01.2012 року ця бесіда щодо надання матеріальної допомоги між [PERSON] і [PERSON] відбулася, і 24.01.2012 року їй у кабінет [PERSON] занесла передані [PERSON] гроші у сумі 500 гривень, які вона стала зберігати у своєму кабінеті, без оформлення ні через касу ВК -34, ні через банківську установу, так як [PERSON] не залишив заяви на прийняття цих коштів в якості матеріальної допомоги. Взагалі вона вважала, що [PERSON] сам придбає лінолеум. Прохає врахувати, що вона не оформила гроші законним шляхом, але умислу на отримання висланої вигоди не мала, гроші були для закупівлі лінолеуму. Прохає провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є представником Духовного управління євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління», який з 2008 року співпрацює з ВК-34. Кожен рік між їх управлінням та ВК-34 укладався договір про співпрацю, який пролонгувався, але на 2011 рік і 2012 рік, адміністрація ВК-34 відмовилася пролонгувати договір та він вимушений був укладати нові договори. Так наприкінці 2011 року, він надав матеріальну допомогу ВК-34 у вигляді будівельних матеріалів на ремонт бібліотеки у сумі 500 гривень, також встановив 4-ри вікна з пластику, і в грудні 2011 року, коли в нього же попросили 5000 гривень як матеріальну допомогу, то він вже відмовив в цьому. З цього виникли в нього проблеми у підписанні договору з ВК-34 на 2012 рік, що йому доводилося як з боку [PERSON] так і збоку [PERSON] В січні 2012 року в нього відбулася бесіда з [PERSON] щодо сплати ним 2500 гривень, як матеріальної допомоги, як умови для укладання договору з Духовним управлінням євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління» і ВК -34 про співпрацю. Після чого він 24.01.2012 року [PERSON] видав першу частину грошей в розмірі 500 гривень, які в нього були прийняті без оформлення, а 27.01.2012 року останню частину в розмірі 2000 гривень, які також він надав [PERSON]. Свідок [PERSON] підтвердила, що в січні 2012 року вона за дорученням [PERSON] зустрічалася з [PERSON], з метою переукладання договору на 2012 рік з Духовним управлінням євангельських християн української християнської церкви «Нове покоління», але договір не підписувався. Крім того, вона за проханням [PERSON] звернулася з проханням до [PERSON] на надання з його боку матеріальної допомоги в розмірі 2500 гривень на придбання лінолеуму в бібліотеку ВК-34. 24.01.2012 року [PERSON] передав їй 500 гривень, без будь-якого оформлення, після чого вона того ж дня, тобто 24.01.2012 року передала ці кошти [PERSON], яка їх прийняла залишив у своєму кабінеті. 27.01.2012 року вона знов зустрілася з [PERSON] та отримала від нього останню частину грошей в сумі 2000 гривень. Свідок [PERSON], яка працює комендантом господарського двору ВК-34, суду пояснила, що вона доводила до [PERSON] необхідність придбання лінолеуму для ремонту бібліотеки та вказала необхідній розмір лінолеуму. Грошей на лінолеум вона не просила, а просила лише лінолеум. Так, відповідно ч. 1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» передбачено, що корупційною дією є незаконне отримання особою, уповноваженою на виконання функцій держави у зв'язку з виконанням таких функцій, матеріальної вигоди. На підставі зазначеного, вивчив матеріали справи, вислухав прокурора, який підтримав свою позицію щодо наявності в діях [PERSON] складу корупційного діяння визначеного п. 1 ч. 1 ст. 6 Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», вислухав [PERSON] яка зазначила що вона не вчиняла корупційний діянь, та захисника який також вважав, що складу корупційного діяння в діях [PERSON] не має, вислухав свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку щодо наявності в діях [PERSON] ознак та складу корупційного діяння, визначеного ч. 1 ст. 6 Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» На підставі викладеного, та

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (восемьсот п'ятдесят) гривень 00 копійок, з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру в розмірі 500 (п'ятсот) гривень. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Постанова може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців. Суддя Івченко Т. П.

Результат: guilty