Вид судочинства: criminal
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02

Обставини справи:
22 вересня 2013 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин [PERSON], [INFO], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в приміщенні кухні будинку по [ADDRESS], в процесі сварки, що виникла на грунті неприязне них стосунків, не переслідуючи мету вбивства, діючи умисно, з помсти, за те, що співмешканка [PERSON] облаяла його нецензурною лайкою, узявши правою рукою зі стола кухонний ніж та завдав останній удар ножем в область живота, заподіявши тим самим проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням правої частини печінки, брижі тонкої кишки й пасми великого сальника і які, як небезпечні для життя в момент заподіяння, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, після чого з місця події зник. Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 1 КК України. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України визнав повністю та не заперечував обставин, викладених вище. Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненому злочині, його вина доводиться іншими зібраними по справі доказами, а саме актом амбулаторноі судово-психіатричної експертизи № 823 від 11.10.2013 року, висновком експерта № 126 від 20.10.2013 року; висновком експерта № 564-М від 15.10.2013 року та іншими доказами. У відповідності до ст. 349 КПК України суд, під час визначення у судовому засіданні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважав недоцільним, з урахуванням клопотання обвинуваченого, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому роз'яснені наслідки застосування ст. 349 КПК України. Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про доведеність винуватості [PERSON] в заподіянні потерпілій [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, і кваліфікує його дії за ст.121 ч.1 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Потерпіла [PERSON] заявила, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляла, крім того просила суд не карати його суворо, не застосовувати до нього покарання у виді позбавлення волі, оскільки на даний час між ними відбулося примирення, обвинувачений на теперішній час їй допомагає і фізично, і матеріально. При обранні виду і міри покарання обвинуваченому [PERSON] суд приймає до уваги особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання. Суд також враховує, що обвинувачений є пенсіонером. Щире каяття у скоєному злочині, сприяння розкриттю злочину суд визнає обставинами, такими, що пом'якшують покарання. Крім того, суд враховує, відсутність у потерпілої будь-яких претензій матеріального та морального характеру, Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому [PERSON] покарання в межах санкції статті 121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому слід звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із покладенням на нього виконання вимог ст.76 КК України. У кримінальному провадженні прокурором заявлений цивільний позов, у якому прокурор просить стягнути з обвинуваченого витрати в сумі 1610,10 грн., пов'язані з лікуванням потерпілої [PERSON] у Центральній районній лікарні м. Артемівська. В обґрунтування цивільного позову надані довідки про вартість витрат на лікування [PERSON], а тому цивільний позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні обвинувачений подав клопотання, в якому просив залучити до матеріалів справи квитанцію № 14595 701 1 про оплату 25.11.2013 року вартості витрат на лікування [PERSON] та перерахування їх на користь лікарні. Таким чином, заподіяну злочином шкоду державі обвинуваченим відшкодовано повністю. Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КК України. Запобіжний захід до обвинуваченого обрано у виді особистого зобов'язання зі строком застосування 14.12.2013 року. Згідно з ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, такі витрати стягуються з обвинуваченого щодо якого постановлено обвинувальний вирок. На підставі наведеного судові витрати за проведення судово-криміналістичної експертизи в сумі 293,40 грн. та судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 293,40 грн. необхідно стягнути з [PERSON] на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Донецькій області. Враховуючи викладене,

Резолютивна частина:
[PERSON], [INFO], визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Відповідно до ст.76 КК України зобов'язати обвинуваченого [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися в органи кримінально-виконавчої системи. Стягнути з [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Донецькій області за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 293, 40 грн. та за проведення судово-криміналістичної експертизи в сумі 293,40 грн. із зазначенням кримінального провадження № 12013050150005207. Речові докази по справі - кухонний ніж та речі [PERSON] - светр та брюки, що знаходяться в коморі зберігання Артемівського МВ УМВС України в Донецькій області згідно з квитанцією 025445 - повернути [PERSON] за належістю. Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті одноособово суддею. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. На вирок може бути подана апеляція через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області впродовж 30-ти діб після його проголошення.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Суддя Л.П.Шевченко

Результат: guilty