Вид судочинства: commercial
Суддя: Босий В.П.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - Управління) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Інженерно монтажна компанія» (надалі - ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія») про стягнення 193 629,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем робіт згідно Договору підряду про закупівлю послуг за державні кошти №10 від 30.01.2025, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки у розмірі 193 629,32 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 19.11.2025 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на не виконання позивачем обов`язку із надання будівельного майданчику (фронту робіт), а також проблеми з поставкою необхідного технологічного обладнання. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач не скористався своїм правом на контроль за ходом виконання робіт, не ініціював внесення змін до договору або відмову від договору в односторонньому порядку, у зв`язку з істотними порушеннями, та доказів понесення збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем робіт не надав. 21.11.2025 до Господарського суду міста Києва від Управління надійшла відповідь на відзив, в якій позивач надав додаткові пояснення по суті спору з урахуванням заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 27.11.2025 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач надав письмові пояснення щодо викладених у відповіді на відзив аргументів, заперечив проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне. 30.01.2025 між Управлінням (замовник) та ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» (підрядник) укладений договір підряду про закупівлю послуг за державні кошти №10 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого замовник за рахунок бюджетних коштів доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання, на свій ризик та відповідно до будівельних норм, правил та умов цього договору надати: послуги з поточного ремонту та технічного обслуговування головної щитової що знаходиться в адміністративній будівлі ДСНС за адресою вул. Л+Олеся Гончара 55-а в м. Києві згідно ДК 021:2015-50710000-5 «Послуги з ремонту і технічного обслуговування електричного і механічного устаткування будівель» (Послуги або роботи). Згідно з п. 1.2 Договору підрядник зобов`язується за завданням замовника власними та залученими (за необхідності) силами і засобами, на свій ризик та згідно із затвердженими до цього договору додатками №№1,3,5,6 (проєктно-кошторисна документація) надати вищезазначені послуги з поточного ремонту у встановлений цим договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи підряднику. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що договірна ціна (розрахунок вартості робіт) (додаток №1 до договору) складає 2 016 972,17 грн., в тому числі ПДВ - 336 162,03 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту укладення договору та виконання замовником зобов`язання щодо надання майданчика (фронту робіт). Підрядник зобов`язаний виконати роботи в строк, встановлений в календарному графіку виконання робіт, який є додатком №З до договору. Роботи можуть виконуватись підрядником цілодобово за умови дотримання чинного законодавства України щодо виконання робіт в нічний час (п. 3.1 Договору). Пунктами 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 та 3.7 Договору передбачено, що підрядник може забезпечити дострокове завершення виконання робіт і здачу їх замовнику. Дати початку та закінчення окремих видів робіт, передбачених цим договором, визначаються в календарному графіку виконання робіт. Замовник може у разі необхідності прийняти рішення про уповільнення або зупинення виконання робіт, а підрядник зобов`язаний виконати такі рішення замовника. Строки можуть бути змінені тільки за взаємною згодою сторін з внесенням відповідних змін у договір у разі виникнення документально підтверджених обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт, у тому числі затримки фінансування витрат замовника. Замовник може приймати рішення про уповільнення темпів виконання робіт, їх зупинення або прискорення із внесенням у встановленому порядку змін у договір, у тому числі до календарного графіка (плану) виконання робіт, договірної ціни у порядку, визначеному цим договором. Датою закінчення виконання певних робіт вважається дата їх прийняття замовником за актом приймання-робіт (підписання форми КБ-2В та КБ-3). Відповідно до п. 3.8 Договору граничний строк виконання послуг з поточного ремонту не пізніше ніж до 28 березня 2025 року. 27.03.2025 між Управлінням (замовник) та ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» (підрядник) укладена додаткова угода №1 до Договору, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до п. 3.8 договору, виклавши його в наступній редакції: «Граничний строк надання послуг не пізніше ніж до 12 травня 2025 року включно». Крім того, зазначеною додатковою угодою сторони домовились викласти в новій редакції додаток №3 «Графік виконання робіт». На виконання умов Договору, відповідач виконав, а позивач прийняв передбачені умовами Договору роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за серпень 2025 року від 18.08.2025 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2025 року від 18.08.2025. Спір у справі виник у зв`язку із несвоєчасним, на думку позивача, виконанням відповідачем робіт на підставі Договору, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки у розмірі 193 629,32 грн. Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Матеріалами справи (акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за серпень 2025 року від 18.08.2025 та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2025 року від 18.08.2025) підтверджується виконання відповідачем та прийняття позивачем робіт на підставі Договору. Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 3.8 та додатку 3 «Графік виконання робіт» до Договору відповідач зобов`язаний був виконати роботи за Договором не пізніше 12.05.2025, проте роботи виконані 18.08.2025, тобто з простроченням. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Матеріалами справи підтверджується несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з виконання робіт на підставі Договору. Відповідачем факту несвоєчасного виконання зобов`язання не спростовано. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено. Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з виконання робіт не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 14.2.1 Договору сторони дійшли згоди про те, що у разі порушень підрядником зобов`язань стосовно кінцевого строку виконання робіт, встановленого договором, підрядник зобов`язаний сплатити замовнику, згідно ст. 231 Господарського кодексу України, неустойку у розмірі 0,1 відсотка від суми договору за кожний день прострочення. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, суд вважає правомірною та обґрунтованою суму заявленої позивачем неустойки. Стосовно заперечень відповідача суд зазначає наступне. Заперечуючи проти позову відповідач стверджує про не виконання позивачем обов`язку із надання будівельного майданчику (фронту робіт), зокрема звертає увагу на відсутність акта приймання-передачі фронту робіт. Суд відзначає, що умовами Договору не передбачено оформлення акта приймання-передачі фронту робіт, тим більше такий обов`язок і не покладено саме на замовника (позивача). Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження звернення відповідача до позивача із зауваженнями щодо несвоєчасного надання будівельного майданчику (фронту робіт), що спричиняє несвоєчасне виконання робіт за Договором. В той же час, відповідно до листа №80-25 від 24.03.2025 ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» повідомило Управління про те, що у зв`язку із тяжкою ситуацією в країні, поставка із-за кордону необхідного технологічного обладнання для виконання поточного ремонту та технічного обслуговування головної щитової проходить із значними затримками. Тобто несвоєчасне виконання робіт за Договором було спричинено затримками поставки із-за кордону необхідного технологічного обладнання, що також підтверджено відповідачем у відзиві на позов, а твердження про не виконання обов`язку із надання будівельного майданчику (фронту робіт) фактично з`явилось після звернення позивача із даним позовом до суду, у відзиві на позов. Таким чином, до тверджень відповідача про несвоєчасне надання будівельного майданчику (фронту робіт) позивачем суд відноситься критично. Також, суд відзначає, що відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відтак суд не приймає до уваги і заперечення відповідача про проблеми з поставкою із-за кордону необхідного технологічного обладнання, також враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів в підтвердження такого факту та неможливості придбання обладнання у інших контрагентів. Більш того, умовами розділу 15 Договору сторони передбачили порядок при якому сторона, яка не може виконати свої зобов`язання за Договором, звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань. Разом з тим, ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» не дотримано такого порядку, відповідного повідомлення позивача про виникнення обставин неможливості виконання зобов`язань за Договором в матеріалах справи не міститься, як і не міститься будь-яких доказів їх фактичного існування. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. Господарського процесуального кодексу України). Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17. З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, суд зазначає, що іншим доводам оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «БК «Інженерно монтажна компанія» на користь Управління неустойки у розмірі 193 629,32 грн. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позов Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Інженерно монтажна компанія» (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, будинок 16а, офіс 99; ідентифікаційний код 41996387) на користь Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (04082, м. Київ, вул. Бережанська, будинок 7; ідентифікаційний код 33945469) неустойку у розмірі 193 629 (сто дев`яносто три тисячі шістсот двадцять дев`ять) грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. Видати наказ. 3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Суддя В.П. Босий

Результат: granted