Вид судочинства: criminal
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02

Обставини справи:
10 липня 2024 року [PERSON] засуджено Обухівським районним судом Київської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. 10 серпня 2024 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2024 року, відносно засудженого [PERSON] , за ч. 1 ст. 309 КК України, до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, набрав законної сили. Оскільки засуджений [PERSON] у встановлений законодавством місячний термін не виконав вищезазначений вирок суду, 14 серпня 2024 року Обухівським районним судом Київської області до Обухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області направлено розпорядження про виконання вироку від 10 липня 2024 року, що набрав законної сили відносно засудженого [PERSON] , яке надійшло до Обухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області 03 вересня 2024 року та в цей же день [PERSON] поставлений на облік Обухівським районним відділом № 2 філії ДУ «Центр пробації» м. Києві та Київській області, як особа, засуджена до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. 18.08.2025 засудженому [PERSON] працівником Обухівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. 18.08.2025 засуджений [PERSON] , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді штрафу, маючи умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді штрафу, діючи умисно, щомісячно маючи неофіційний заробіток та не бажаючи сплачувати штраф, призначений вироком Обухівського районного суду Київської області від 10.07.2024, після набрання вироком суду законної сили без поважної причини, допустив ухилення від відбування покарання у виді штрафу. Таким чином [PERSON] , достовірно знаючи про необхідність сплати призначеного йому за вироком суду штрафу, не виконав покладені на нього обов`язки, які були визначені вироком Обухівського районного суду Київської області від 10.07.2024. Дії [PERSON] кваліфіковані як ухилення засудженого від відбування покарання у виді штрафу, тобто як кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.389 Кримінального кодексу України. Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні. До клопотання надано заяву обвинуваченого про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 Кримінального кодексу України, за встановлених органом досудового розслідування обставин. Заява підписана особисто обвинуваченим та захисником [PERSON] . Згідно п. 1, 2 ч. 3 статті 302 КПК України, до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Відповідно до частин 1, 2 статті 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, - невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Згідно ч.2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Враховуючи дотримання учасниками справи вище наведених норм процесуального законодавства суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні ЄРДР №12025116230000357 від 27.11.2025 без проведення судового розгляду та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 4 статті 107 КПК України. Частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді штрафу. Викладені в обвинувальному акті обставини повністю підтверджуються матеріалами досудового розслідування ЄРДР № 12025116230000357 від 27.11.2025, доданими до справи, не заперечуються обвинуваченим, а тому суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального проступку повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 статті 389 Кримінального кодексу України. Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу. У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Правопорушення, передбачене ч.1 статті 389 Кримінального кодексу України та інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого діяння та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді пробаційного нагляду в межах строків, визначених санкцією цієї статті з покладенням обов`язків, визначених ч.2, ч.3 статті 59-1 Кримінального кодексу України. Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Процесуальні витрати відсутні. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду. На підставі ч. 2 ст. 59-1 Кримінального кодексу України покласти на [PERSON] наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу). На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Обухівського райнного суду від 10.07.2024 року та за сукупністю вироків призначити [PERSON] остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком два роки та штрафу у розмірі 13100 гривень, який на підставі ч.3 ст. 72 КК України слід виконувати самостійно. Роз`яснити засудженому наслідки ухилення від відбування покарання - пробаційного нагляду у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України. Відповідно до ч.1 статті 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження. Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк апеляційного оскарження вироку, ухваленого без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення на підставі ч.3 статті 395 КПК України Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Суддя[PERSON]

Результат: guilty