Вид судочинства: civil
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03

Обставини справи:
Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, з подальшими змінами та уточненнями, про стягнення з [PERSON] на її користь 76 450 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров»я з метою залякування та примусу до певних дій. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2009 року [PERSON] було засуджено за вчинення злочину передбаченого ст.122 ч.2 КК України, за те, що 10.08.2010 року [PERSON] з метою залякування та примусу до певних дій, намагаючись перешкодити [PERSON] проводити фотозйомку конфлікту, завдав їй удару кулаком по обличчю, вибив вісім зубів, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Позивач звернулася у Львівську обласну державну стоматологічну клініку, де їй встановили діагноз хвороби, надали першу допомогу та рекомендували методику лікування зубів та вартість в державних цінах. Однак, фактично позивач провела лікування в приватного підприємця –лікаря [PERSON], в якого, з приводу спричинених їй тілесних ушкоджень, пройшла повний курс лікування та оплатила 16 490 грн., які просить стягнути з відповідача. Крім цього, відповідач переслідуючи мету припинити фотодокументування, вирвав з рук потерпілої фотоапарат, який кинув до землю, чим привів його у непридатний для користування стан. Вартість завданої майну шкоди оцінює в 1560 грн., оскільки саме цю суму вона заплатила при купівлі фотоапарату. Також після події позивач тривалий час витрачала грошові кошти на спеціальне посилене харчування та ліки для зміцнення імунної системи, на що витратила 22 000 грн. За послуги адвоката позивачем сплачено 2 400 грн. –при розгляді кримінальної справи, 2 000 грн. –під час апеляційного розгляду кримінальної справи та 2 000 грн. –при розгляді даної цивільної справи. Моральну шкоду позивач оцінює в 30 000 грн., заподіяння якої обґрунтовує тим, що тривалий час переносила великий фізичний біль, душевні страждання, її вставлені зуби не можуть в повній мірі замінити природніх зубів, вона втратила нормальний сон, не може повноцінно харчуватися, в свою чергу відповідач навіть не розкаявся у вчиненому. Враховуючи наведене, просить стягнути всі вказані нею кошти з відповідача за завдану їй матеріальну та моральну шкоду. У судовому засіданні повноважні представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] позов підтримали повністю і дали аналогічні пояснення зазначеним в позовній заяві. Також доповнили, що позивач зверталася з приводу травми до різних лікарів, які встановили їй один діагноз, що стверджується медичними документами. Враховуючи серйозність травми [PERSON] звернулася до приватного лікаря, пройшла курс лікування та понесла фактично витрати. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його повноважні представники –[PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що [PERSON] незаконно засуджений, оскільки не наносив [PERSON] тілесних ушкоджень. Також зазначили, що згідно медичних документів позивачу встановлені різні діагнози хвороби, вона могла мати і інші травми зубів, що могло стати причиною лікування на даний час, тому не вбачають зв’язку між діями відповідача і лікуванням позивача, ставлять під сумнів медичні документи подані позивачем. Представники відповідача з»ясували, що дійсно [PERSON] сплатила приватному підприємцю –лікарю [PERSON] 16 490 грн. за лікування зубів, але вважають, що це немає причинного зв’язку з діями [PERSON] Разом з тим, позивачем не підтверджено жодними доказами завдання їй матеріальної шкоди, а відповідно і моральної, тому просять в позові відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення, представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27.08.2010 року та набрав законної сили (а.с.24-26) [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 122 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, за те, що 10.08.2009 року [PERSON], під час побутового конфлікту на подвір»ї по вул. Садівничій, 31 в м. Львові, з метою залякування та примусу до певних дій, намагаючись перешкодити [PERSON] проводити фотозйомку конфлікту, що виник між сім»ями [PERSON] та [PERSON], завдав потерпілій удару кулаком по обличчю, спричинивши останній середньої тяжкості тілесні ушкодження. При постановленні обвинувального вироку досліджено, поряд з іншими доказами, показання потерпілої, свідків, а також висновок експерта № 482/2009 від 22.09.2009 року (а.с.118-120), згідно якого при огляді у гр. [PERSON] виявлено слідуючі ушкодження: травматичний перелом коронок восьми зубів на верхній щелепі, рана на слизовій оболонці верхньої губи в центрі, синяк в лівій вилично-скроневій ділянці, множинні садна в ділянках лівого плечового суглобу, обох ліктевих суглобів, на правому передпліччі, на тилі правої кисті, на правій гомілці, які утворились від контакту з тупими предметами, могли бути причинені 10.08.09р. від ударів рукою в ділянку верхньої губи та послідуючим волочінням по підлозі, відносяться : перелом коронок восьми зубів –до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров»я ; рана, синяки, садна –до легкого тілесного ушкодження. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов’язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, при розгляді цивільної справи не підлягає доказуванню те, що вироком суду встановлено вину відповідача [PERSON] у заподіянні 10.08.09р. [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представників щодо відсутності вини [PERSON] у заподіянні ним тілесних ушкоджень потерпілій. Поряд з тим, не заслуговують на увагу і пояснення відповідача про те, що позивачу встановлені різні діагнози хвороби, а подані нею медичні документи є сумнівними, та враховує наступне. Згідно довідки травматологічного пункту лікарні швидкої медичної допомоги від 10.08.09р. (а.с.10) вбачається, що [PERSON] звернулася з приводу травматичного зламу коронок восьми зубів. Аналогічне встановлено і з довідки травмпункту від 12.08.09р. Випискою з медичної картки Львівської обласної державної стоматологічної поліклініки стверджується, що [PERSON] поставлено діагноз: травматичний злом коронкової частини восьми зубів (а.с.8). Згідно із копії медичної картки [PERSON] наданої Стоматолічним центром Львівського національного медичного університету ім. Д.Галицького (а.с.59-63) вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: травматичний злам коронок восьми зубів. Медичні документи належно завірені, не викликають жодних сумнівів, а припущення відповідача та його представників щодо їх недостовірності в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України, суд не приймає до уваги. Аналіз вказаних медичних документів та висновок експерта в сукупності дає підстави для висновку, що потерпіла оглядалася різними лікарями, в різний період часу, і всі поставили єдиний діагноз: перелом (злам) коронок восьми зубів. При цьому йдеться про одні і ті ж одиниці зубів. Як вбачається з Виписки з медичної карти Львівської обласної державної стоматологічної поліклініки (а.с.8) позивачу надано лікувальні та трудові рекомендації, попередньо вказано, що лікування в державному медичному закладі може становити 5 895,78 грн. Разом з тим, [PERSON] пройшла курс лікування в Стоматологічній клініці по [PERSON], 3 у ПП [PERSON], де їй було виготовлено та зафіксовано металокерамічну конструкцію з восьми одиниць на суму 16 490 грн., які нею були сплачені (а.с.66), що не оспорюється стороною відповідача та стверджується довідкою № 01/11 від 12.01.11р., а також витягом з медичної картки пацієнтки, в якій детально описано всі проведені лікувальні заходи, в тому числі виготовлення та фіксацію металокерамічного мостовидного протезу (а.с.66,68). Статтею 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я фізичній особі, зобов’язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно –курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відтак, завдана шкода ушкодженням здоров»я [PERSON] має бути відшкодована винною особою [PERSON] в повному обсязі, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача 16 490 грн. фактично понесених нею витрат на лікування та встановлення металокерамічного мостовидного протезу. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача 1560 грн. вартості пошкодженого фотоапарату та 22 000 грн. витрат на спеціальне посилене харчування та ліки для зміцнення імунної системи. Так, згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з протоколу огляду речових доказів від 12.09.2009 року, складеним при проведенні слідства у кримінальній справі (а.с.4), було оглянуто поламаний фотоапарат потерпілої. Однак, всупереч вимог закону, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що дане майно перебувало у власності [PERSON] та не надано доказів про розмір завданої шкоди майну позивача. Також позивачем не доведено обставин та не представлено жодних доказів щодо розміру витрат на спеціальне посилене харчування та ліки для зміцнення імунної системи, такі суми ґрунтуються на припущеннях, тому в задоволенні вказаних вимог суд відмовляє за безпідставністю. У відповідності до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов’язана з розміром цього відшкодування. Згідно з вимогами ст.ст. 1167,1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Беручи до уваги наявність вини відповідача у заподіянні ушкодження здоров»я [PERSON], тяжкість тілесних ушкоджень, перенесене лікування по встановленню мостовидного протезу зубів, що беззаперечно завдало позивачу значного фізичного болю, душевних та психологічних страждань, зважаючи, що травма заподіяна в області обличчя, а також враховуючи завдання [PERSON] інших тілесних ушкоджень легкої тяжкості, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральних збитків суд виходить також з п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров’я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Враховуючи наведене та вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди одноразово, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 2 000 грн. завданої моральної шкоди в користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача пропорційно до задоволених вимог. Так, з [PERSON] слід стягнути в дохід держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 164 грн. 90 коп. судового збору. Також, в силу п.2 ч.3 ст. 79, ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, які просить стягнути позивач, належать до судових витрат. Однак, не підлягають до стягнення з відповідача витрати в розмірі 2 400 грн. на наданння правової допомоги при розгляді кримінальної справи та витрати в розмірі 2 000 грн. на надання правової допомоги при розгляді кримінальної справи в апеляційній інстанції, оскільки такі понесені не в межах розгляду даної цивільної справи. Разом з тим, стягуючи витрати на правову допомогу адвоката, які понесені при розгляді цивільної справи, суд враховує їх граничнй розмір визначений постановою КМУ від 27.04.06р. № 590, за якою витрати за надання правової допомоги не повинні перевищувати суму, що обчислюється із 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця, яким надавались правові послуги. Як вбачається із наявних у справі журналів судових засідань, у яких приймав участь представник позивача (а.с.27-28, 46-48,55-57,76,81-84), їх загальна тривалість становить 3 год. 20 хв. Відтак, розмір судових витрат за надання правової допомоги, який підлягає відшкодуванню позивачу не повинен перевищувати 1 228,80 грн.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16 490 грн. (шістнадцять тисяч чотириста дев’яносто гривень) матеріальної шкоди, 2 000 (дві тисячі) грн. завданої моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 228,80 грн. витрат на правову допомогу. Стягнути з [PERSON] в дохід держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 164 грн. 90 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Результат: partial