Вид судочинства: criminal
Суддя: Омельян І. М.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
04.11.2023 року, приблизно о 14:40, у квартирі [ADDRESS] , в якій спільно проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у ході розпиття алкогольних напоїв, в кімнаті № 1, між [PERSON] та [PERSON] на побутовому ґрунті відбувся словесний конфлікт, в ході якого, останній почав штовхати [PERSON] . До вказаного конфлікту, захищаючи доньку долучилася мати - [PERSON] , в якої виник подальший конфлікт з [PERSON] . Зробивши йому зауваження та, побачивши, що останній більше не чіпає доньку, [PERSON] направилась до кухні. За кілька хвилин [PERSON] , будучи в розлюченому стані, направився до балкону, який розташований в кімнаті даної квартири та почав розбивати вікна. [PERSON] , побачивши, що [PERSON] розбиває вікна, прийшла до кімнати та зробила йому зауваження, на що [PERSON] почав агресивно себе поводити, виражатися нецензурною лайкою, а також наносити [PERSON] хаотичні удари руками в область верхньої частини тулуба, спричинивши їй численні тілесні ушкодження у вигляді синців: на зовнішній поверхні правого плеча, на внутрішній його поверхні, на внутрішній поверхні правого передпліччя, на заднє-внутрішній поверхні лівого плеча, на зовнішній його поверхні, на передній поверхні лівого плеча та на тильній поверхні лівої кисті. З метою припинення протиправної поведінки з боку [PERSON] , реально сприймаючи протиправні дії останнього, як загрозу життю і здоров`ю, маючи умисел на припинення вказаних протиправних дій, вважаючи, що лише в такий спосіб можливо припинити напад, явно перевищуючи межі необхідної оборони та співрозмірності захисту від реального суспільно небезпечного посягання, [PERSON] , умисно вчинила дії, які явно не відповідали небезпечності посягання та, тримаючи в руці ніж, нанесла один удар [PERSON] в область нижньої частини живота. У подальшому потерпілого [PERSON] каретою швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, де надано медичну допомогу. Внаслідок злочинних дій [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням брижі тонкої кишки, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Обвинувачена [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказане кримінальне правопорушення, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що дійсно 04.11.2023 року близько о 14:40, перебуваючи у квартирі [ADDRESS] , в якій спільно проживає вона, її донька [PERSON] та зять [PERSON] , у ході розпиття алкогольних напоїв, між [PERSON] та [PERSON] на побутовому ґрунті відбувся словесний конфлікт. Під час якого, захищаючи доньку, вона зробила зауваження [PERSON] та, побачивши, що останній більше не чіпає її доньку, направилась до кухні. За кілька хвилин [PERSON] , направився до балкону та почав розбивати вікна. Побачивши це, вона зробила [PERSON] зауваження, на що останній почав агресивно себе поводити, виражатися нецензурною лайкою, а також наносити їй хаотичні удари руками в область верхньої частини тулуба. З метою припинення протиправної поведінки з боку [PERSON] , реально сприймаючи протиправні дії останнього, як загрозу життю і здоров`ю, маючи умисел на припинення вказаних протиправних дій, вважаючи, що лише в такий спосіб можливо припинити напад, вона, тримаючи в руці ніж, нанесла один удар [PERSON] в область нижньої частини живота. Потім вийшла з квартири, оскільки боялася за своє життя та здоров`я. Після чого, приїхала швидка допомога та [PERSON] було госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Зокрема зазначила, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше правопорушень вчиняти не буде, готова понести покарання відповідно до діючого законодавства. Просила вибачення у потерпілого. У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, які надав прокурор. Покази обвинуваченої [PERSON] є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. Винуватість [PERSON] , яка не оспорювала фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду. З огляду на наведене, суд кваліфікує дії [PERSON] за ст. 124 КК України як умисне заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення [PERSON] покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинення нею кримінального правопорушення за ст. 124 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого - вину визнала повністю, щиро каялася у вчиненому, попросила вибачення у потерпілого; дані про її особу, зокрема: працює не офіційно; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення вперше; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченій покарання за ст. 124 КК України у виді 2 років обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України. Також суд враховує думку потерпілого [PERSON] , який будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, вибачив обвинувачену та просив призначити обвинуваченій м`яке покарання відповідно до закону зі застосуванням іспитового строку. Крім того, суд враховує позитивну характеристику обвинуваченої з місця проживання. Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої [PERSON] у вчиненому, оскільки обвинувачена визнала свою вину повністю, висловила щирий жаль з приводу учинених протиправних дій. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченої [PERSON] під час та після вчинення злочинних дій. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати [PERSON] покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до [PERSON] положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати [PERSON] періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнути з [PERSON] витрати за проведення судових експертиз: - № 042/1-461-2023 від 06.11.2023 року у сумі 1134 гривень 00 копійок; - № 042-2033-2023 від 05.12.2023 - 13.12.2023 року у сумі 6013 гривень 00 копійок. Речові докази у кримінальному провадженні: - сорочку з плямами речовини бурого кольору; плаття синього кольору та штани чорного кольору - повернути власнику; - кофту білого кольору з чорними полосами; штани сірого кольору; мобільний телефон «Нокіа», що належить [PERSON] - повернути власнику [PERSON] ; - ганчірки зеленого кольору із слідами речовини бурого кольору; ніж з мийки; два ножі із шафи; змив речовини бурого кольору; букальний епітелій з ротової порожнини [PERSON] ; змиви з обох рук; зразки зрізів нігтів з рук - знищити. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілому та обвинуваченій. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Суддя [PERSON]

Результат: guilty