Вид судочинства: commercial
Суддя: Подколзіна Л.Д.
Дата ухвалення: 2008-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
між Державним підприємством “Овруцьке лісове господарство Житомирської області” с.Дубовий Гай, Житомирської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислової фірми “ЛАН” м.Красний Лиман, Донецької області були укладені договори №398/04 від 12.10.2004р., №24/05 від 01.02.2005р., №23/05 від 04.02.2005р., згідно умов яких позивач взяв на себе зобов”язання поставити відповідачу лісопродукцію, а відповідач зобов”язався прийняти та оплатити її вартість. Позивач стверджує, що виконав свої договірні зобов’язання у повному обсязі та згідно умов вищевказаних договорів по ряду товарно-транспортних накладних за довіреностями здійснив поставку лісопродукції у адресу відповідача на загальну суму 34 919грн. 28коп. Як зазначив позивач, передбачене п.1.2 договорів зобов”язання щодо оплати вартості поставленої лісопродукції відповідач виконав частково у сумі 23 139грн. 12коп. Позивач стверджує, що заборгованість за поставлену лісопродукцію у сумі 1 368грн. 96коп. відповідачем до теперішнього часу не погашена, тому наполягає на стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової фірми “ЛАН” м.Красний Лиман, Донецької області заборгованості у сумі 1 368грн. 96коп. Суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2.1 укладених договорів сторони передбачили, що розрахунки за лісопродукцію здійснюються шляхом перерахування відповідачем 100% передоплати. Крім того, пунктом 2.2. договорів №24/05 від 01.02.2005р., №23/05 від 01.02.2005р., №379/04 від 21.09.2004р. сторони встановили, що розрахунки за лісопродукцію здійснюються шляхом перерахування грошових коштів відповідачем на рахунок позивача на підставі виставленого рахунку. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання). Однак, всупереч вимогам вказаних статей, позивач порушив своє зобов”язання та не дочекавшись передоплати здійснив поставку лісопродукції у адресу відповідача. Рахунків та доказів їх вручення або відсилки відповідачу позивач суду не надав, тому суд не може з”ясувати чи були вручені або відіслані відповідачу рахунки на оплату ліспородукції чи ні. У позовній заяві позивач вказує, що він відвантажив лісопродукцію на підставі договорів, але у товарно-транспортних накладних не вказано, що лісопродукція відвантажена відповідно договору. Тобто, матеріали справи не відповідають підставам вказаним у позові. Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У порушення вказаної норми закону позивачем не представлено суду витребуваних судом документів ухвалою від 19.12.2007р., а саме: уточнення позовних вимог з вказанням договору, накладних, рахунків по яким утворилася заборгованість за отриману відповідачем лісопродукцію. Тому суд не може з”ясувати по якій конкретній поставці є борг. Крім того, як вбачається з позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлену лісопродукцію у сумі 1 368грн. 96коп. відповідно договорів №398/04 від 12.10.2004р., №24/05 від 01.02.2005р., №23/05 від 04.02.2005р., але до матеріалів справи додані договори №379/04 від 21.09.2004р., №24/05 від 01.02.2005р., №23/05 від 04.02.2005р. Суд звертає увагу, що ст.29 ГПК України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У даному випадку позов заявлено від імені Овруцької міжрайонної прокуратури м.Овруч, а не від імені прокурора, як це передбачено ст. 29 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки позивач не доказав тих обставин, на які він посилається у позовній заяві, і не представив суду доказів, що підтверджують факти, викладені у позовній заяві, тому у позові слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Резолютивна частина:
У задоволенні позову Овруцької міжрайонної прокуратури м.Овруч в інтересах держави в особі Державного підприємства “Овруцьке лісове господарство Житомирської області” с.Дубовий Гай, Житомирської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової фірми “ЛАН” м.Красний Лиман, Донецької області про стягнення 1 368грн. 96коп. відмовити. Рішення було оголошено у судовому засіданні 09.01.2008р. Суддя Подколзіна Л.Д.

Результат: denied