Вид судочинства: administrative
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, [PERSON] , з адміністративним позовом, в якому просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] Східного оперативно-територіального обєднання Національної гвардії України, щодо не нарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 04.02.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] Східного оперативно-територіального обєднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойовиї дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення нв день звільнення з військової служби. Ухвалою суду від 31.10.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що продовж проходження військової служби в порядку мобілізації та за контрактом з 2016 року по 2019 рік у зв`язку з дією особливого періоду позивач не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати. Пердставник позивач направив відповідачу заяву про виплату грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Відповідач у відповіді зазначив, що додаткова відпустка 14 календарних днів у рік позивачу не надавалась, сплачувати грошову компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік не має підстав. Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2016 року по 2019 рік по час звільнення позивача з військової служби, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд задовольнити позов у повному обсязі. 14 листопада 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач послався на те, що в Україні, починаючи з 17.03.2014 року по теперішній час, діє особливий період, то надання ряду додаткових відпусток, у тому числі і вказаної додаткової соціальної відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій на даний час не здійснюється, як і виплата грошової компенсації за невикористані дні даної відпустки. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Судом встановлені наступні обставини справи. Відповідно до військового квитка та витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Східного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України від 04.02.2019 року №23 позивач з 16.11.2016 року брав участь в антитерористичній операції та операції Об`єднаних Сил або забезпеченні її проведенні. (а.с.31-33) 04.02.2019 року позивача звільнено з військової служби відповідно підпункту «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. Згідно змісту витягу з наказу відповідач відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та розпорядження командувача Національної гвардії України від 08.01.2019 року №Р-1 під час звільнення позивача провів з останнім розрахунок, зокрема, виплатив премію за січень, лютий 2019 року в розмірі 130% від посадового окладу пропорційно прослуженого часу.(а.с.33) 16.10.2019 року представник позивача направив у військову частину адвокатський запит від 16.10.2019 року щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за неотриману відпустку як учаснику бойових дій з 2016 р. по 2019 р. 23.10.2019 року відповідач надав відповідь на адвокатський запит, в якому повідомив про те, що під час дії особливого періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, крім вказаних в ч.17, 19 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей», припиняється. Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову, заперечення, відповіді на відзив та відзиву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів: За змістом ст. 4 Закону України Про відпустки установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. У відповідності до ст. 16-1 Закону України Про відпустки учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. Приписами ст. 5 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги - використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. У відповідності ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Згідно ст. 1 Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 Про часткову мобілізацію, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, припиняється. Відповідно до частини 8 статті 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Так, відповідно до частини 14 статті 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Суд зазначає, що норми Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації. Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі. До вказаного висновку дійшов Верховний суд у рішенні від 16.05.2019 р. у зразковій справі №620/4218/18. Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. Суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи не надано будь яких інших належних доказів на підтвердження наявності законних підстав для ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій. Однак суд зазначає, що оскільки право на додаткову відпустку у позивача виникає з моменту отримання статусу учасника бойових дій, то право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій у позивача виникає з моменту отримання статусу учасника бойових дій. З матеріалів справи встановлено, що позивач отримав посвідчення учасника бойових дій 27 грудня 2016 р., що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.34) З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій у позивача виникає з 27.12.2016 року. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції, Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України. Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Резолютивна частина:
Адміністративний позов [PERSON] \~\~\~( [ADDRESS] , \~\~\~код ЄДРПОУ [NUMBER] ) до Військової частини [NUMBER] Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України \~\~\~( [ADDRESS] , \~\~\~код ЄДРПОУ 39309315) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] Східного оперативно-територіального обєднання Національної гвардії України, щодо не нарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 27.12.2016 року по 04.02.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язати Військової частини [NUMBER] Східного оперативно-територіального обєднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойовиї дій за період з 27.12.2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення нв день звільнення з військової служби.

Результат: granted