Вид судочинства: commercial
Суддя: Андрійчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
У листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Черчик Ганни Іванівни про стягнення заборгованості за договором суборенди. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Як вбачається з позовної заяви, остання обґрунтована тим, що 19.02.2016 року між позивачем (орендар) та відповідачем (суборендар) укладено договір суборенди № 19/02/16, за яким орендар зобов`язався передати в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, а орендодавець зобов`язався прийняти його та сплачувати орендну плату. Починаючи з жовтня 2016 року відповідач систематично порушує договірні зобов`язання та не здійснює оплат у визначеному договором розмірі, у зв`язку з чим за ним станом на 28.02.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 105 500,00 грн. Водночас 10.11.2015 року між позивачем та відповідачем укладено партнерський договір № 1264-15, за умовами якого відповідач укладає з абонентами від імені та в інтересах позивача угоди та/або надає послуги з популяризації та просування торговельних марок і телекомунікаційних послуг, а позивач сплачує відповідачеві винагороду у строки, в порядку та на умовах, визначених договором та додатками до нього. 04.01.2016 року між позивачем та відповідачем укладено агентський договір № 1264-15, згідно з яким відповідач надає позивачеві допомогу з продажу телекомунікаційний послуг потенційним абонентам, просуває телекомунікаційні послуги серед потенційних абонентів на території України, здійснює залучення абонентів до користування телекомунікаційними послугами на умовах, встановлених договором. Станом на 13.10.2017 року позивач повинен був сплати відповідачеві за надані послуги за вказаними договорами 78 336,99 грн. З метою ліквідації заборгованості по договорах 13.10.2017 року на адресу відповідача скеровано заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, дата здійснення зарахування - 13.10.2017 року. Отже, після здійснення заліку зустрічних однорідних вимог залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 27 163,01 грн, яку останній просить стягнути у судовому порядку. У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 506, 526, 530, 610, 611, 625, 759, 762, 774 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 283 ГК України. Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду та ГПК України, не подав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами. Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду. Ухвалою суду від 29.11.2019 року позовну заяву ПрАТ «Київстар» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд спору у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.12.2019 року. Ухвалою суду від 16.12.2019 року у судовому засідання оголошено перерву на 03.01.2020 року. 03.01.2020 року від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання, оскільки останній не може з`явитися у судове засідання у зв`язку з критичним станом здоров`я (доказів у підтвердження обґрунтованості поданого клопотання відповідачем суду не надано). Суд, розглянувши клопотання відповідача, вважає за необхідне зазначити таке. Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво юридичних осіб забезпечується згідно із ГПК України - через самопредставництво (ч. 3 ст. 56 ГПК України) або через представника (ч. 1 ст. 58 ГПК України). Суд доводить до відома учасників справи, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України"). З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрите 29.11.2019 року, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, у справі проведено 2 судових засідань, відповідачу забезпечене право на відзив, яким він не скористався, явка сторін не визнавалася обов`язковою. Тобто відповідач мав достатньо часу для ефективного представлення своєї справи в суді, а тому розгляд справи може здійснюватися без участі відповідача за наявними матеріалами. Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача. Інших заяв і клопотань від сторін не надходило. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 20.12.2011 року між ТОВ Фірма «Скорпіо Лімітед» (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди № 42137. 19.02.2016 року між позивачем (орендар) та відповідачем (суборендар) укладено договір суборенди № 19/02/16, за п.п. 1.1., 1.2. якого орендар зобов`язується передати суборендарю в строкове платне користування об`єкт суборенди - частину нежитлових (офісних) приміщень загальною площею 7,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, мкрн. Вараш, 11/2, на умовах цього договору, а суборендар зобов`язується прийняти об`єкт суборенди та сплатити орендарю орендну плату за користування ним. Об`єкт суборенди надається суборендарю з метою розміщення пункту продажу з продажу стільникових терміналів, аксесуарів, карток поповнення рахунків та продажу послуг оператора стільникового мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар». Згідно з п. 2.2. договору (з урахуванням змін, внесених додатковим договором від 23.02.2017 року) об`єкт суборенди надається в строкове платне користування з дати фактичної передачі об`єкта суборенди в користування, що зазначається сторонами в акті приймання-передачі, в строкове платне користування строком на 1 рік 2 місяць, тобто до 28.02.2017 року. Об`єкт суборенди вважається переданим суборендарю в суборенду з дати, зазначеної у акті передачі, який є невід`ємною частиною цього договору. Суборендар зобов`язаний повернути об`єкт суборенди орендарю протягом 2 календарних днів після закінчення строку суборенди. Таке повернення оформляється актом повернення. Фактичною датою повернення об`єкта суборенди є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту повернення, який є невід`ємною частиною договору ( п.п. 3.2.-3.4. договору). 19.02.2016 року між сторонами підписаний акт приймання-передачі в строкове платне користування об`єкта суборенди, в якому також зазначено, що орендар фактично передав, а суборендар прийняв 01.01.2016 року в строкове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 7,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Кузнецовськ, мкрн. Вараш, 11/2. Відповідно до п.п. 5.1., 5.4. - 5.6., 5.9. договору за щомісячне користування об`єктом суборенди суборендарем сплачується орендна плата, яка становить 24 100,00 грн без ПДВ. Орендна плата за лютий місяць 2016 року становить 48 200,00 грн без ПДВ. Нарахування орендної плати починається з дати фактичної передачі об`єкта суборенди в користування, вказаної в акті передачі, та завершується датою підписання сторонами акту повернення. Визначена у п. 5.1. договору орендна плата включає всі податки, збори та будь-які інші обов`язкові платежі, що підлягають сплаті відповідно до чинного законодавства України. Вартість комунальних послуг, спожитої електроенергії включена у розмірі орендної плати та окремо суборендарем не сплачується. Орендна плата сплачується суборендарем щомісячно в строк не пізніше як до 15 числа календарного місяця, наступного за звітним. Загальна сума орендної плати за договором склала 337 400,00 грн (48 200,00 грн - лютий 2016 року), 289 200,00 грн (березень 2016 року - лютий 2017 року (24 100,00 грн х 12)). До обов`язків суборендаря, визначених у п. 4.1. договору, віднесено своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлену цим договором плату за користування об`єктом оренди (підп. 4.1.5.). Вказаному обв`язку кореспондується право орендаря вимагати своєчасної сплати суборендарем орендної плати відповідно до умов розділу 5 цього договору (підп. 4.4.1. п. 4.4. договору). Пунктом 10.1. договору (з урахуванням змін, внесених додатковим договором від 23.02.2017 року) передбачено, що цим сторони домовилися, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до правовідносин між сторонами, які виникли з 01.01.2016 року і діють по 28.02.2017 року (включно). Якщо на дату закінчення строку дії цього договору які-небудь із зобов`язань сторін не виконані, вони залишаються чинними до їх повного виконання. Позивач стверджує, що у період з 01.10.2016 року по 28.02.2017 року відповідач систематично порушував договірні зобов`язання щодо сплати орендної плати у встановленому договорі розмірі, перерахувавши 231 900,00 грн, що стверджується довідкою АТ "Альфа-Банк" від 05.12.2019 року та оборотно-сальдовими відомостями, а отже борг становить 105 500,00 грн (337 400,00 грн - 231 900,00 грн), а саме: за жовтень 2016 року - 9 100,00 грн, за листопад 2016 року - 24 100,00 грн, за грудень 2016 року - 24 100,00 грн, за січень 2017 року - 24 100,00 грн, за лютий 2017 року - 24 100,00 грн. Заразом 10.11.2015 року між позивачем (оператор) та відповідачем (партнер) укладено партнерський договір № 1264-15 (з додатками), згідно з п. 2.1. якого партнер укладає з абонентами від імені та в інтересах оператора угоди та/або надає послуги з популяризації та просування торговельних марок і телекомунікаційних послуг, а оператор сплачує партнеру винагороду у строки, в порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього. Перелік послуг визначено у п. 2.2. вказаного договору. За п.п. 4.1. 4.2. договору ціна цього договору партнерського договору складається з вартості усіх послуг, які надані партнером та прийняті оператором згідно з умовами цього договору. За виконання доручення та надання послуг, передбачених цим договором, оператор сплачує партнеру винагороду, розмір, строки, порядок та умови сплати якої визначено у відповідному додатку до партнерського договору. У п. 12.1. договору сторони погодили, що цей партнерський договір набуває чинності з дати його укладення і діє до 01.07.2016 року (включно). У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір не продовжувати дію договору за 14 календарних днів до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим кожного разу на один рік на тих самих умовах. Окрім того, 04.01.2016 року між позивачем (оператор) та відповідачем (агент) укладено агентській договір № 28-16 (з додатками), за п. 1.1. якого агент у порядку та на умовах, визначених цим договором надає оператору допомогу з продажу телекомунікаційних послуг потенційним абонентам, просуває телекомунікаційні послуги серед потенційних абонентів на території України, здійснює залучення абонентів до користування телекомунікаційними послугами на умовах, встановлених оператором. Ціна цього договору складається із суми всіх платежів, отриманих агентом від оператора в якості винагороди за надані послуги протягом усього строку дії цього договору. До 5 числа місяця, наступного за звітним періодом, оператор надає агенту дані щодо розміру винагороди, що підлягає сплаті агенту за такий звітний період, яка розраховується оператором згідно з умовами відповідних додатків до цього договору (п.п. 5.1., 5.2. договору). Згідно з п. 12.1. договору цей договір набуває чинності з дати укладення й діє до 31.12.2016 року. Якщо жодна із сторін не заявить письмово повідомленням, підписаним уповноваженим представником сторони, про припинення дії договору за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, то дія договору продовжується на кожні наступні 12 місяців. Станом на 13.10.2017 року позивач за надані послуги за вказаними договорами повинен був сплати відповідачеві 78 336,99 грн, на підтвердження чого надано список операцій по кредитору - відповідачу за партнерським та агентським договорами. 13.10.2017 року позивач направив на адресу відповідача листа № 23023/01, в якому повідомив про здійснення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 78 336,99 грн, а також про залишок заборгованості в розмірі 27 163,01 грн (105 500,00 грн - 78 336,99 грн), який вимагав сплатити у строк не пізніше 27.11.2017 року. Зважаючи, що відповідач боргу за договором суборенди не сплатив, відтак позивач звернувся до суду з відповідним позовом. З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із несвоєчасною сплатою орендної плати за користування нежитловим приміщенням на підставі договору суборенди, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України. Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами. У силу вимог ч. 3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Приписами ч.ч. 1, 2 6 ст. 283 ГК України нормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч.ч. 1, 2 ст. 795 ЦК України). Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі. Аналогічні норми закріплені у ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, згідно з якими за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однією із кваліфікуючих ознак договору оренди є його оплатний характер, за користування майном з орендаря обов`язково стягується орендна плата, оскільки основною метою договору оренди та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Умови договору оренди свідчать про їх спрямованість на забезпечення безперебійності надходження плати, так як позивач зацікавлений в її одержанні за користування переданим в оренду майном. Судом з фактичних обставин справи встановлено існування між сторонами договірних зобов`язань із суборенди нерухомого майна, а також те, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором суборенди з жовтня 2016 року по лютий 2017 року склала 105 500,00 грн. Заразом у позивача перед відповідачем станом на жовтень 2017 року існував борг в сумі 78 336,99 грн за партнерським та агентським договорами. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За вимогами ч. 3 ст. 203 ГК України, ст.. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними; 2) бути однорідними (допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Як установлено судом, позивач направив відповідачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 78 336,99 грн, а відтак зобов`язання відповідача за договором суборенди на вказану суму припинилися, а тому розмір боргу складає 27 163,01 грн (105 500,00 грн - 78 336,99 грн). Зазначена сума заборгованості підтверджується зведеними бухгалтерськими документами (списками операцій по кредитору, оборотно-сальдовими відомостями по замовнику в розрізі ОСП, договорів). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Відповідачем доказів на підтвердження погашення вказаної суми заборгованості суду не надано. У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 76 -79 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Аналогічні приписи викладені у ч. 3 ст. 13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Окрім того, ч. 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зважаючи, позивачем доведено наявність заборгованості із внесення орендної плати за договором суборенди, відповідачем вказаної обставини належними та допустимими доказами не спростовано, а відтак позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. Висновки суду за результатами вирішення спору. За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а відтак про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 27 163,01 грн основного боргу. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України). У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 1 921,00 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що позов задоволено, відтак судовий збір в розмірі 1 921,00 грн покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
Позов Приватного акціонерного товариства "Київстар" до Фізичної особи - підприємця Черчик Ганни Іванівни про стягнення заборгованості за договором суборенди задовольнити. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Черчик Ганни Іванівни ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (вул. Дегтярівська,53, м. Київ, 03113, ідентифікаційний код 21673832) 27 163,01 грн основного боргу. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Черчик Ганни Іванівни ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (вул. Дегтярівська,53, м. Київ, 03113, ідентифікаційний код 21673832) 1 921,00 грн судового збору. Позивач: Приватне акціонерне товариство "Київстар" (вул. Дегтярівська,53, м. Київ, 03113, ідентифікаційний код 21673832). Відповідач: Фізична особа - підприємець Черчик Ганна Іванівна ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/. Повне судове рішення складене та підписане 03.01.2020 року. Суддя О. Андрійчук

Результат: granted