Вид судочинства: criminal
Суддя: Олійник А. В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02

Обставини справи:
24 грудня 2015 року наказом №336 по стройовій частині командира військової частини польова пошта [NUMBER] солдата військової служби за контрактом [PERSON] , зарахованого до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] та призначено на посаду стрілець помічник гранатометника 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта [NUMBER] яка дислокується у [ADDRESS] . Солдат [PERSON] , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч.4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. 25 грудня 2015 року солдата [PERSON] , направлено для проходження стаціонарного лікування до військової частини [NUMBER] яка дислокується у [ADDRESS] . 01 січня 2016 року у зв`язку з порушенням госпітального режиму солдата [PERSON] , виписано з військового частини [NUMBER] яка дислокується у [ADDRESS] та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта [NUMBER] , яка на той час дислокувалась у наметовому містечку в [ADDRESS] . 02 січня 2016 року солдат [PERSON] , повинен був прибути у військову частину польова пошта [NUMBER] яка на той часдислокувалась у наметовому містечку в [ADDRESS] , та заявити про себе. Однак, 02 січня 2016 року солдат [PERSON] , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта [NUMBER] про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 03 липня 2018 року солдата [PERSON] , доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено. Таким чином, з 02 січня 2016 року солдат військової частини польова пошта [NUMBER] [PERSON] , не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 03 липня 2018 року. В судовому\~засіданні обвинувачений\~ [PERSON] показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається. В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази. У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції. Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Суд вважає встановленою вину обвинуваченого [PERSON] у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність. Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що [PERSON] вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває, раніше не судимий, приймав участь у проведенні антитерористичної операції на сході країни, нагороджений Подякою за проявлену особисту мужність, стійкість та рішучість при виконанні військового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя, має на утриманні малолітню дитину [INFO] , разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення [PERSON] покарання із застосуванням ст. 75 КК України. На підставі\~викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.\~4\~ст.\~407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на [PERSON] обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. \~ \~ \~ \~Суддя \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON]

Результат: guilty