Вид судочинства: criminal
Суддя: Кривка В. П.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02

Обставини справи:
09.06.2006 р. біля 21 год. 30 хв. [PERSON], керуючи власним автомобілем марки «Фіат -Фіоріно», н/зн [NUMBER] в с. Ізки Міжгірського району на автодорозі сполученням Міжгір'я - Воловець, їдучи в напрямку смт. Міжгір'я, виїхав на зустрічну смугу руху і вчинив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого потерпілий [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, перелому дужки 6-го шийного хребця, перелому 7-го шийного хребця згідно висновку судово-медичної експертизи. [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: - п. 11. 2, за яким нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини; - п. 11.3, за яким на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; - п. 12.2, за яким у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; - п. 12.3, за яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Обвинувачений [PERSON] вищевстановлені обставини, порушення правил дорожнього руху і вину в пред'явленому обвинуваченні за цими обставинами заперечив повністю і показав таке. 09.06.2006 р. біля 21 год. 30 хв. він керував власним автомобілем марки «Фіат- Фіоріно» д.н.зн. [NUMBER] в с. Ізки і рухався в напрямку смт. Міжгір'я зі швидкістю 55-60 км/год. Назустріч йому їхав вантажний автомобіль марки «ЗИЛ». Під час роз'їзду зненацька посередині дороги з'явився пішохід, зайшовши на його смугу руху, якого він зачепив лівою стороною дзеркалом заднього виду. [PERSON] не застосовував гальмування, бо перешкода, на його думку, виникла раптово, а тому не зміг уникнути зіткнення. Від'їхавши на праву обочину дороги, він зупинився, бо одержав сильний стрес. Переговорив з гр. [PERSON] про подію. Сказав щоб викликали швидку медичну допомогу. Наступного дня він передав дружині потерпілого 1000 дол. США на лікування. Обвинувачений вважає , що докази його вини створені «штучно», висновки судових автотехнічних експертиз суперечливі, обвинувачення не встановило вантажний автомобіль, який під час зустрічного руху, закрив йому видимість дороги на зустрічній смузі по якій рухався пішохід потерпілий [PERSON] Обвинувачений просить виправдати його за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Потерпілий [PERSON] сказав, що обставини події в день ДТП не пам'ятає унаслідок одержаного тілесного ушкодження. Оцінивши встановлені обставини, покази і позицію обвинуваченого, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 189 від 25.12.2006 р. (т. 1, а.с. 49-52) у потерпілого [PERSON] виявлено відчутні переломи нижньої треті обох кісток лівої гомілки, переломи 6, 7 шийного хребця з ускладненням. Ці тілесні ушкодження є небезпечними для життя в момент їх спричинення і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за давністю виникнення відповідають строку події 09.06.2006 р. і виникли від дії твердих, тупих предметів з нерівною контактуючою поверхнею по типу «бампер-перелома», що є наслідком дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 120/270 від 22.08.2208 р. експерта Демко І.М. НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області водій [PERSON] за обставин ДТП по вихідним даним, здобутим показами свідка [PERSON] і зафіксованих у протоколах огляду місця події і відтворення обстановки, частково з показів обвинуваченого щодо швидкості руху керованого ним автомобіля, обвинувачений [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзду на потерпілого шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. За цим експертним висновком [PERSON] порушив вимоги пунктів 12.2, 12.3 ПДР України. Згідно показів свідка [PERSON] він був очевидцем ДТП, що сталося 09.06.2006 р. в с. Ізки, а саме, їдучи на велосипеді в напрямку с. Пилипець, смт. Воловець з відстані біля 300 м він бачив потерпілого, який йшов по проїзній частині дороги в тому ж напрямку на відставні біля 1 м від обочини. Автомобіль марки «Фіат-Фіоріно», яким керував [PERSON] під час руху в напрямку смт. Міжгір'я, виїхав на зустрічну смугу і збив потерпілого. Згідно протоколу огляду місця події від 09.06.2006 р., складеного слідчим Міжгірського РВ УМВС з участю спеціаліста [PERSON]., понятих ( т. 1 а.с. 10-13) в с. Ізки неподалік буд. № 154 на автодорозі в напрямку смт. Міжгір'я на відстані 0, 72 м від обочини виявлено бурі плями, розбите бокове дзеркало автомобіля, правий кросівок , кусок лако-фарбового покриття. При цьому слідів гальмування і автомобіля не зафіксовано. З протоколу відтворення обставин і обстановки події з участю свідка [PERSON] (т. 1, а.с. 291-294) видно, що наїзд автомобіля під керуванням [PERSON] на потерпілого-пішохода мало місце на зустрічній смузі напрямку руху цього автомобіля на проїзній частині автодороги на відстані 2 м від обочини. Свідки [PERSON]., [PERSON], [PERSON] показали, що момент наїзду автомобіля, яким керував [PERSON] на пішохода потерпілого [PERSON] вони не бачили, однак були очевидцями обставин після такого. Зокрема, бачили розташування лежачого тіла потерпілого в непритомному стані на дорозі (зліва у напрямку руху авто на Міжгір'я) на відставні 0,5 -1 м від обочини). Покази цих свідків співпадають з показами свідка [PERSON] та обставинами зафіксованими в протоколі огляду місця події. Отже, вищевикладені докази суд визнає належними і допустимими, які спростовують версію невинуватості [PERSON] та його посилання на висновок первинних судово-технічних експертиз ( т.1, а.с. 71-75, 82-85), оскільки ці експертизи проведені за вихідними даними, в яких узято до уваги покази [PERSON], щодо наїзду ним на потерпілого [PERSON] на смузі руху свого авто після роз'їзду із зустрічним вантажним авто і раптовим виходом [PERSON] на його смугу руху. Покази [PERSON] в цій частині не підтверджені жодним доказом. Встановлене дає підстави визнати [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, який мав місце, за кваліфікуючими ознакам: - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження. За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню. Обираючи вид і розмір покарання, суд зважає на таке. Обставин, які б пом'якшували чи обтяжували покарання винного, не має. Суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а саме: згідно з ст. 12 КК України злочин віднесений до тяжких, характеризується необережною формою вини. Суд зважає на наслідки злочину, за яким стан здоров'я потерпілого і працездатність відновлено. Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не вчиняв злочини, добровільно вжив заходів щодо оплати витрат потерпілому на термінове лікування. Суд бере до уваги позицію потерпілого, який повністю погодився з позицією обвинуваченого. Суд також бере до уваги неправильну поведінку потерпілого, яка частково сприяла вчиненню злочину, а саме: - потерпілий перебував під час події в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено записом у висновку судово- медичного експерта, порушив пункти 4.8, 4.14 ПДР України, бо вийшов на проїзну частину дороги, що стверджено показами свідків і висновками судової автотехнічної експертизи ( т. 1, а.с. 127-135). Отже, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особа винного, обставини справи, наслідки злочину, дають підстави визнати, що покарання у виді реального позбавлення волі обвинуваченого, є недоцільним. Натомість у справі є підстави застосувати ст. 75 КК України. Обираючи іспитовий строк, суд бере до уваги відсутність пом'якшуючих покарання обставин. З цих же мотивів, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити права керувати транспортними засобами на термін один рік шість місяців. Цивільного позову не заявлено. Речових доказів не має. Судові витрати у виді вартості судової авто-технічної експертизи, яка підтверджує винуватість [PERSON] слід покласти на нього із стягненням у користь експертної установи ( т. 1, а.с. 126). Запобіжний захід не обирався. Інші судові витрати на проведення судових авто-технічних експертних слід віднести на рахунок держави.

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначити покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців. Згідно з ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку трьох років не вчинить нового злочину і своєю поведінкою доведе виправлення. Стягнути з [PERSON] в користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області 1824, 25 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири грн. 25 коп). Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення . Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Суддя В. П. Кривка

Результат: guilty