Вид судочинства: criminal
Суддя: Щепелева Г. М.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02

Обставини справи:
Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року. Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України. 24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу. Так, на початку липня 2024 року, невстановлена особа, у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», зв`язалася із [PERSON] та запропонувала за грошову нагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автомобілів належних Збройним силам України у м. Харкові, а також інструкції щодо способів підпалу транспортних засобів. [PERSON] погодився на вказану пропозицію, та розуміючи, що вчинення зазначених дій потребує готування засобів і знарядь вчинення злочину, а також вимагає ретельної підготовки та певних знань, запропонував [PERSON] за грошову винагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом знищення чужого майна, а саме підпалу, на що останній погодився. Приблизно в той самий час [PERSON] перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 3, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, здійснив фотозйомку колісного транспортного засобу Volkswagen Transporter-4, н.з. « [NUMBER] » зеленого кольору, та із застосуванням месенджеру «Telegram», надіслав фотознімки транспортного засобу [PERSON] щоб той надіслав вказані фотознімки невстановленій особі, що пропонувала вчинити підпал військових автомобілів. Далі, невстановленою особою було ідентифіковано належність даного автомобіля до майна військовослужбовців ЗСУ та надано завдання щодо його знищення шляхом підпалу за винагороду в сумі 1 000 доларів. Далі, [PERSON] за попередньою змовою з [PERSON] продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, будучи впевненими у використанні вказаного автомобіля військовослужбовцями підрозділів сил оборони України, оскільки він мав відповідне маскувальне забарвлення, з метою перешкоджання їх діяльності, приблизно о 03 год. 30 хв. 03.07.2024, перебуваючи поблизу колісного транспортного засобу Volkswagen Transporter-4, н.з. « [NUMBER] » зеленого кольору, що знаходився поруч з житловим будинком за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, буд. 3, [PERSON] облив частиною об`єму попередньо придбаної запальної суміші капот та лобове скло вказаного автомобіля, після чого запальничкою здійснив підпал автомобілю, а в момент вчинення вказаних дій [PERSON] здійснював відеофіксацію спільних протиправних дій та палаючого автомобіля на мобільний телефон марки «SAMSUNG», що належить [PERSON] для того, щоб в подальшому разом з [PERSON] в якості підтвердження виконання завдання, відправити відео користувачу загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», а саме невстановленій особі, що пропонувала вчинити підпал військових автомобілів за винагороду. В ході судового розгляду встановлено, що колісний транспортний засіб Volkswagen Transporter-4, н.з. « [NUMBER] », зеленого кольору, використовується у службовій діяльності військовослужбовцем [INFO] для виконання ним особистих та службових завдань. Згідно з висновком пожежно-технічної експертизи від 04.11.2024 № СЕ-19/121-24/31854-ПТ, технічною (безпосередньою) причиною пожежі в автомобілі Volkswagen Transporter Т4, н.з. « [NUMBER] » є займання пароповітряної суміші над горючою (легкозаймистою) рідиною, яка була розлита на поверхні вітрового скла і капота автомобіля. Займання відбулося під впливом нештатного джерела відкритого вогню (полум`я сірника, запальнички тощо). Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 16.07.2024 № 19/121-24/19291-АВ, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок підпалу колісного транспортного засобу Volkswagen Transporter-4, н.з. « [NUMBER] », 2001 року випуску, складає 128 921 грн. 66 коп. Своїми умисними злочинними діями, [PERSON] та [PERSON] завдали потерпілому [PERSON] , [INFO] , матеріальну шкоду на суму 128 921 грн. 66 коп. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 , ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, визнав повністю, розкаявся та пояснив, що на початку липня 2024 року йому зателефонував [PERSON] і запропонував за винагороду вчинити підпал автомобілю, належного Збройним Силам України у м. Харкові, на що він погодився. Після цього, [PERSON] перебуваючи на вул. Киргизькій, 3 в м. Харкові сфотографував автомобіль Volkswagen Transporter-4, зеленого кольору з іноземним номерним знаком та за допомогою мессенджера «Telegram» відправив фотознімки [PERSON] , щоб останній надіслав їх невстановленій особі, що пропонувала вчинити підпал автомобілю. Далі невстановленою особою було надано завдання знищити автомобіль за винагороду у сумі 1 000 дол. США. 03.07.2024 за цією ж адресою вони із [PERSON] ідентифікували зазначений автомобіль як такий, що використовується військовослужбовцями сил оборони України, оскільки він мав відповідне маскувальне забарвлення. [PERSON] облив цей автомобіль запальною сумішшю та підпалив за допомогою запальнички. В цей час [PERSON] здійснював відеофіксацію зазначеного на свій мобільний телефон для надіслання в подальшому відеодоказів вчиненого невстановленій особі, яка пропонувала вчинити підпал військових автомобілів за винагороду. Свої дії пояснив бажанням помститися за незаконні, на його думку, дії працівників [INFO] щодо мобілізації його дядька. Розкаюється у вчиненому. Просив призначити суворо не карати. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 , ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, визнав повністю, розкаявся, та надав показання, що на початку липня 2024 року через месенджер «Telegram» з ним зв`язалася невідома йому особа та запропонувала за винагороду підпалити автомобіль Збройних Сил України у м. Харкові, на що [PERSON] погодився та запропонував [PERSON] разом вчинити протиправні дії з підпалу. Після чого [PERSON] сфотографував автомобіль потерпілого і надіслав фотознімки [PERSON] , а останній надіслав їх невстановленій особі за допомогою месенджера «Telegram». В подальшому їм було надано завдання підпалити даний автомобіль за винагороду в сумі 1 000 доларів США. Далі, 03.07.2024 приблизно о 3.30 год вночі він облив запальною сумішшю автомобіль потерпілого Volkswagen Transporter-4, зеленого кольору, який вони із [PERSON] ідентифікували як такий, що використовується військовослужбовцями сил оборони України, оскільки він мав відповідне маскувальне забарвлення, та підпалив його. Процес підпалу автомобіля [PERSON] знімав на телефон, для підтвердження вчиненого та подальшого надіслання відеозапису невстановленій особі, яка пропонувала вчинити підпал військових автомобілів за винагороду. Винагороду за свої дії вони із [PERSON] так і не отримали. Розкаюється у вчиненому. Просив суворо не карати. Прокурор [PERSON] зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченими, а тому просив суд визнати їх винуватими та призначити [PERSON] покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років; за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити [PERSON] покарання у виді 6 років позбавлення волі. З урахуванням раніше постановлених щодо [PERSON] вироків, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити йому покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. [PERSON] просив призначити покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити [PERSON] покарання у виді 5 років позбавлення волі. Захисник [PERSON] у судовому засіданні просив суд урахувати визнання обвинувачем [PERSON] своєї винуватості та його щире розкаяння у вчиненому. У зв`язку із цим просив призначити його підзахисному мінімальне покарання з передбачених кримінальним законом. Захисник [PERSON] у судовому засіданні наголосила, що обвинувачений [PERSON] щиро розкаявся у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, активно сприяв здійсненню досудового розслідування. У зв`язку з чим просила призначити її підзахисному мінімальне покарання, від відбування якого звільнити із випробуванням. Представник потерпілого [PERSON] вказав, що за результатами судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченими, а тому просить суд визнати їх винуватими та з урахуванням того, що останні не відшкодували матеріальну та моральну шкоду, завдану потерпілому, призначити їм максимальне покарання в межах санкцій ч. 1 ст.114-1 КК України та ч. 2 ст. 194 КК України. Потерпілий [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію, висловлену його представником під час судових дебатів. Суд враховує те, що обвинувачені [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень - злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті. Винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень - злочинів ніким не оспорюється. Показання обвинувачених [PERSON] та [PERSON] є послідовними, логічними та відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні інші докази щодо тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особи обвинувачених. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених: ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України - в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України - у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений [PERSON] свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також суд бере до уваги, що державне обвинувачення в особі прокурора вказує на наявність таких обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття, про що зазначено в обвинувальному акті, активне сприяння розкриттю злочину, на чому прокурор наголосив у судових дебатах. Обвинувачений [PERSON] , як встановлено у судовому засіданні, свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, також визнавав свою винуватість, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Суд враховує, що державне обвинувачення в особі прокурора зауважує на наявності таких обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття (вказано в обвинувальному акті), активне сприяння розкриттю злочину (прокурор вказав у судових дебатах). Обставиною, що обтяжує покарання [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою. За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому [PERSON] , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільну небезпечність, також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав, на військовому обліку не перебуває, не одружений, непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше судимий. Врахувавши зазначене вище, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення [PERSON] покарання за: - ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років; - за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 років позбавлення волі. Згідно з частиною 4 статті 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, тобто за сукупністю злочинів. Оскільки [PERSON] вчинив кримінальні правопорушення - злочини 03.07.2024, тобто до постановлення щодо нього вироку Машківського районного суду Полтавської області від 05.03.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України; вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 за ч. 2 ст. 28 , ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України суд вважає за необхідне відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити [PERSON] остаточне покарання у виді 6 років 06 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання [PERSON] слід рахувати з дня набрання цим вироком законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати [PERSON] у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення та відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 за ч. 2 ст. 28 , ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме з 01.08.2024 року по дату набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого [PERSON] , запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, визначеної у ст. 50 КК України мети покарання. Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого [PERSON] ст. 75 КК України через призначення йому покарання у виді позбавлення волі у розмірі більшому, ніж п`ять років. Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому [PERSON] , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільну небезпечність, також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не судимий, на військовому обліку не перебуває, не одружений, непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває. Також, з урахуванням вказаного вище, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про призначення [PERSON] покарання: -за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років; -за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.194 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання [PERSON] у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Окрім того, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, суд дійшов висновку про неможливість виправлення [PERSON] без ізоляції його від суспільства, та неможливість його виправлення без відбування покарання, тому суд вважає неможливим застосувати до [PERSON] положення ст. 75 КК України, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку. На переконання суду, призначення покарання у виді позбавлення волі буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення [PERSON] та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Запобіжні заходи до [PERSON] та [PERSON] у даному кримінальному провадженню не застосовувались та підстави для їх обрання відсутні. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення: судової експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків завданого власнику транспортного засобу», судової експертизи за експертною спеціальністю 8.4 «Дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів», судово-біологічної експертизи за експертною діяльністю 9.5 «Молекулярно - генетичні дослідження»; судової експертизи за експертною спеціальністю 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки» в загальному розмірі 30 825,73 грн., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених [PERSON] та [PERSON] на користь держави в рівних частинах, тобто по 15 412,87 грн. з кожного. Долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2024, справа № 953/7694/24 (провадження № 1-кс/953/6410/24), слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 справа № 641/4413/24 (провадження № 1-кс/641/1498/2024), слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 справа № 641/4413/24 (провадження № 1-кс/641/1497/2024) - скасувати.

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: -за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років; -за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання [PERSON] , у виді 6 (шести) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання [PERSON] за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Машківського районного суду Полтавської області від 05.03.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України й вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 за ч. 2 ст. 28 , ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 06 місяців. Строк відбування призначеного [PERSON] остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 06 місяців обчислювати з моменту набрання цим вироком законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати [PERSON] у строк відбування покарання за даним вироком строк покарання, частково відбутого [PERSON] за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 року, а саме: з 01.08.2024 по дату набрання цим вироком законної сили. [PERSON] , [INFO] , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: -за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; -за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання [PERSON] , у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк відбування призначеного [PERSON] остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі обчислювати з моменту набрання цим вироком законної сили. Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2024, справа № 953/7694/24 (провадження № 1-кс/953/6410/24), слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 справа № 641/4413/24 (провадження № 1-кс/641/1498/2024), слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 справа № 641/4413/24 (провадження № 1-кс/641/1497/2024). Речові докази: - пожежне сміття з під переднього правого колесу автомобілю, в опечатаному стані з підписами всіх учасників події; пожежне сміття з під моторного відділу автомобілю, в опечатаному стані з підписами всіх учасників події; жувальну гумку білого кольору, запаковану в паперовий конверт з підписами всіх учасників події, які зберігаються у ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області згідно із квитанцією № 02805 від 15.11.2024 - знищити; - автомобіль TM «Volkswagen», моделі «Transporter» з номерним знаком [NUMBER] , зеленого кольору, VIN-кодом: [NUMBER] , в напівзгорівшому стані, який поміщено на паркувальний майданчик за адресою: м. Харків, Григорія Сковороди 107, в опечатаному стані, - повернути законному володільцю - потерпілому [PERSON] ; - мобільний телефон «Xiomi» модель «M1903С3GG» в корпусі синього кольору із значними ушкодженнями екрану та корпусу; сім-картку ПрАТ «ВФ Україна» № [NUMBER] ; сім-картку ПрАТ «ВФ Україна» № [NUMBER] ; сім-картку ПрАТ «Київстар» № [NUMBER] ; тримач для сім-картки ТОВ «Лайфселл» з номером [NUMBER] ; коробку від стартового пакету «ВФ Україна» з номером: [NUMBER] ; коробку від стартового пакету «ВФ Україна» з номером: [NUMBER] ; коробку від стартового пакету «Київстар» з номером: [NUMBER] ; тримач для сім-картки ПрАТ «ВФ Україна» № [NUMBER] , які зберігаються у ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області згідно із квитанцією № 02805 від 15.11.2024 - повернути володільцю [PERSON] ; - мобільний телефон торгової марки «Redmi» модель «М2006С3LG» в корпусі синього кольору із значними ушкодженнями екрану та корпусу; договір про надання ломбардного кредиту №2400327525 від 11.08.2024 на 1 арк.; товарний чек №1 від 24.07.2024 на 1 арк., які зберігаються у ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області згідно із квитанцією № 02805 від 15.11.2024 - повернути володільцю [PERSON] . Стягнути з [PERSON] та [PERSON] - на користь держави процесуальні витрати за проведення по справі: - судової експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу» № CE-19/121-24/19291-АВ від 16.07.2024; - судової експертизи за експертною спеціальністю 8.4 «Дослідження нафтопродуктів і пально-пастильних матеріалів» № CE-19/121-24/30111-ФХД від 15.10.2024; - судово-біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно - генетичні дослідження» № CE-19/121-24/31539-БД від 04.11.2024; - судової експертизи за експертною спеціальністю 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки» № CE-19/121-24/31854-ПТ від 04.11.2024, на загальну суму у розмірі 30 825,73 грн. в рівних частках, тобто по 15 412,87 грн. з кожного. Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Суддя - [PERSON]

Результат: guilty