Вид судочинства: commercial
Суддя: Босий В.П.
Дата ухвалення: 2014-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
27.01.2011 р. між ПАТ «ОТІС» (виробник) та ТОВ «Елітліфт-21» (замовник) укладено договір на постачання ліфтового обладнання №D2N12610 (надалі - «Договір»). Відповідно до п. 1 Договору виробник зобов'язується поставити ліфтове обладнання для житлового комплексу «Никитский дворец», м. Ялта, АРК: корпус 1 - ліфт №1, №2 в/п 450 кг на 11 зупинок, кількістю дві одиниці, корпус 2 - ліфт №2 в/п 450 кг на 2 зупинки, кількістю одна одиниця, корпус 3 - ліфт №2 в/п 450 кг на 3 зупинки, кількістю одна одиниця, корпус 4 - ліфт №2 в/п 450 кг на 10 зупинок, кількістю одна одиниця, ліфт №3 в/п 450 кг на 3 зупинки, кількістю одна одиниця, ліфт панорамний в/п 800 кг на 2 зупинки, кількістю одна одиниця, а замовник зобов'язується сплатити виробнику вартість обладнання та транспортування за ціною, визначеною цим договором у розділі 2, провести прийомку поставленого від виробника обладнання у відповідності до умов розділу 4. Згідно з умовами п. 2.1 Договору загальна вартість договору з урахуванням ПДВ становить 3 353 076,66 грн. Пунктом 2.2 Договору встановлено, що розрахунки за договором здійснюються замовником шляхом поетапної оплати: й етап - 50% вартості договору протягом 5 днів після підписання договору; 2-й етап - 50% вартості договору за два тижні до відвантаження обладнання, після повідомлення замовнику про готовність обладнання до відвантаження. 28.01.2011 р. відповідачем було перераховано на рахунок позивача попередню оплату (50% вартості Договору) у розмірі 1 676 538,33 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача. На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідач прийняв товар на загальну суму 3 353 076,66 грн., що підтверджується видатковою накладною №7607/859007607 від 15.06.2011 р. та гарантійним листом №41/2011 від 15.06.2011 р. Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 1 676 538,33 грн. Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. 28.01.2011 р. на виконання умов Договору відповідачем було перераховано на рахунок позивача попередню оплату (50% вартості Договору) у розмірі 1 676 538,33 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача. Матеріалами справи (видатковою накладною №7607/859007607 від 15.06.2011 р. та гарантійним листом №41/2011 від 15.06.2011 р.) підтверджується передача відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 3 353 076,66 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2.2 Договору встановлено, що 2-й етап оплати товару - 50% вартості договору за два тижні до відвантаження обладнання, після повідомлення замовнику про готовність обладнання до відвантаження. Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.2 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті заборгованості за поставлену продукцію повинно було бути виконане за два тижні до відвантаження обладнання. Таким чином, заборгованість відповідача за поставлену продукцію становить 1 676 538,33 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент звернення позивача із позовом до суду настав. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). ТОВ «Елітліфт-21» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «ОТІС» про стягнення з ТОВ «Елітліфт-21» заборгованості у розмірі 1 676 538,33 грн. є правомірними та обґрунтованими. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 120 572,76 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 01.06.2011 р. по 22.10.2013 р. Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по оплаті поставленого товару у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 120 572,76 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Елітліфт-21» на користь ПАТ «ОТІС» заборгованості у розмірі 1 676 538,33 грн. та 3% річних у розмірі 120 572,76 грн. Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ОТІС» задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітліфт-21» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 11; ідентифікаційний код 34350725) на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, 32; ідентифікаційний код 14357579) заборгованість у розмірі 1 676 538 (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 33 коп., 3% річних у розмірі 120 572 (сто двадцять тисяч п'ятсот сімдесят дві) грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 35 942 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот сорок дві) грн. 22 коп. Видати наказ. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Повне рішення складено 10.01.2014 р. Суддя В.П. Босий

Результат: granted