Вид судочинства: commercial
Суддя: Юзіков Станіслав Георгійович
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
11.09.2020 ТОВ "РІАЛ ДОРС" (Постачальник, Відповідач) та Служба зовнішньої розвідки України (Замовник, Позивач) уклали договір № 596/20 (далі Договір), за п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити металево профільну конструкцію з секціями воротами (далі Товар), а Замовник зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором. Ціна, найменування (асортимент), кількість Товару обумовлюється у Додатку № 1 "Специфікація", який додається до даного Договору і є його невід`ємною частиною (п. 1.3. Договору). Сума даного Договору складає 112 000,00 грн., в тому числі ПДВ, що становить 18 666,67 грн. (п. 3.3. Договору). Розрахунок за Товар здійснюється Замовником лише за фактично отриманий Товар на підставі пред`явлених Постачальником належним чином оформлених платіжних документів (рахунку на оплату та видаткової накладної) на протязі 30 банківських днів (п. 4.2. Договору). У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений Товар здійснюється не пізніше 30 банківських днів з моменту отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі (п.4.3. Договору). Постачання Товару з урахуванням монтажу та пусконалагодження здійснюється до 30.10.2020 ( п. 5.1. Договору). Відповідно до п. 5.5. Договору прийом Товару здійснюється Замовником відповідно до: - належно оформленої видаткової накладної; - технічної документації на Товар (сертифікат відповідності, сертифікат якості або паспорт якості) в котрій зазначається повна назва Товару, основні технічні характеристики, умови та гарантійні терміни експлуатації, вимоги до приймання, зберігання та експлуатації, рік виготовлення; - акту введення в експлуатацію. Замовник має право у разі невиконання (відмови від виконання) зобов`язань Постачальником, в односторонньому порядку розірвати цей Договір шляхом письмового повідомлення Постачальника (підп. 6.2.4. п. 6.2. Договору). Підпунктом 6.3.9. п. 6.3. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку (з урахуванням монтажу та пусконалагодження) Товару у строки, встановлені цим Договором. Укладаючи Договір Сторони передбачили відповідальність у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань (Розділ 7 Договору). За порушення строку поставки товару Замовнику, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5% від суми Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7%(семи відсотків) вказаної суми Договору (п. 7.2. Договору). У разі одностороннього розірвання Договору з підстав невиконання (відмови виконання) Постачальником взятих на себе зобов`язань за Договором, останній зобов`язується сплатити на користь Замовника штраф у розмірі двадцять п`яти відсотків від суми Договору протягом 5 робочих днів з моменту розірвання Договору ( п. 7.6. Договору). Цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобов`язань до 31.12.2020, а стосовно інших зобов`язань, взятих Сторонами за даним Договором - до повного їх виконання ( п. 10.1. Договору). Враховуючи невиконання Відповідачем зобов`язань, Позивач листом від 13.08.2021 №16/4/3163 повідомив Відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку, на підставі пункту 6.2.4 Договору. Позивач звернувся до Відповідача з претензією №5/3/1282/ПБ від 26.08.2021 з вимогою сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості Договору (112 000,00 грн.) за кожен день прострочення з 31.10.2020 по 30.04.2021 включно (182 дні) на суму 101 920,00 грн., штраф у розмірі 7% на суму 7840,00 грн. та штраф у розмірі 25% на суму 28 000,00 грн., а всього штрафних санкцій на загальну суму 137 760,00 грн. За даними Позивача, зазначена претензія залишена Відповідачем без відповіді та задоволення. Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі. Предметом доказування у даній справі є порушення Відповідачем умов Договору та обґрунтованість стягнення штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань. Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до підп. 14.1.178. пункту 14.1 статті 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Частиною 185.1 ст. 185 ПК України (розділ V. ПОДАТОК НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ) визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю. Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач позов визнав частково, з наведених вище підстав. З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що Відповідач, всупереч умов Договору, не поставив Позивачеві обумовлений Товар. Відповідно до п. 7.2. Договору за порушення строку виконання зобов`язань за Договором, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5 % від ціни Договору за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної суми Договору. Позивач нарахував та заявив до стягнення 101 920,00 грн. пені за період з 31.10.2020 по 30.04.2021 та 7% штрафу - 7 840,00 грн. за порушення строків поставки товару. На думку суду, Позивач невірно застосовує пункт 7.2 Договору до правовідносин сторін. Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що Відповідач товар Позивачеві не поставив взагалі, тому до правовідносин сторін не може застосовуватись відповідальність за порушення строків поставки. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу за порушення строку поставки. Крім того, Позивач просить стягнути штраф у розмірі 25% від ціни Договору в розмірі 28 000,00грн. на підставі п. 7.6 Договору. У разі одностороннього розірвання Договору з підстав невиконання (відмови від виконання) Постачальником взятих на себе зобов`язань за Договором, останній зобов`язується сплатити на користь замовника штраф у розмірі 25% від ціни Договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання договору (п. 7.6 договору). Про розірвання Договору Позивач повідомив Відповідачеві листом № 16/4/3163 від 13.08.2021, що не заперечується Відповідачем. Стягнення штрафу за невиконання договірних зобов`язань, Відповідач заперечує, трактуючи Договір таким чином, що право розірвання Договору надано саме Постачальнику, а не Замовнику. Однак, суд не погоджується з такою позицією Відповідача, виходячи зі змісту зазначено пункту, в контексті умов Договору в цілому. Так, розірвання Договору на умовах п. 7.6 Договору не вигідне саме Постачальнику (Відповідачеві), а неможливість розірвання Договору за цих умов Замовником (Позивачем) спричинить негативні наслідки саме для Замовника. На думку суду, п. 7.6. Договору надає право Замовникові на розірвання Договору з підстав невиконання (відмови від виконання) Постачальником взятих на себе зобов`язань за Договором. За таких обставин, виходячи з п. 10.1 Договору, яким передбачено дію інших (не бюджетних) зобов`язань до повного їх виконання, не поставки Товару Відповідачем, а також заяви Позивача про розірвання Договору, суд вважає обґрунтованою вимогу про сплату 25 % штрафу. Вирішуючи питання нарахування штрафних санкцій за Договором, суд не приймає заперечення Відповідача, про безпідставність включення до бази нарахування податку на додану вартість, оскільки наведені Відповідачем постанови Верховного Суду з цього питання стосувалися орендних відносин, у яких дійсно відсутня така складова як додана вартість. Однак, предметом спірних відносин виступає товар, вартість якого визначена з урахуванням ПДВ. З огляду на викладене, штраф у розмірі 25% від ціни Договору має розраховуватись від ціни Договору з урахування ПДВ, тобто з суми 112 000,00 грн. що становить 28 000,00 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належить штраф у розмірі 28 000,00 грн., решта позовних вимог не підлягають задоволенню. Крім заперечення позову, Відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій, мотивуючи тим, що вони надмірні, порівняно з порушеннями Відповідача та сумою Договору. Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках. Зважаючи на обставини справи, те, що Відповідач не поставив обумовлений Договором Товар, не пояснюючи суду причин порушення договірних зобов`язань, що не відповідає договірним умовам, що навіть суттєві штрафні санкції на які погодився Відповідач, не стали пересторогою для нього від порушення договірних зобов`язань, суд не вважає обставини наведені Відповідачем у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій винятковими, та такими, що дають підстави для зменшення стягуваних штрафних санкцій. Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ ДОРС" (50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, прос-т Поштовий, буд. 1; код ЄДРПОУ 40907909) на користь Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, буд. 24/1; код ЄДРПОУ 33240845) 28 000,00 грн. - штрафу, 461,38 грн. - судового збору. У решті позову відмовити. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу. Повне судове рішення складене 04.01.2022 Суддя С.Г. Юзіков

Результат: partial