Вид судочинства: commercial
Суддя: Балац С.В.
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02

Обставини справи:
Відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.12.2019 зареєстровано об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ГУЛАКА-АРТЕМОВСЬКОГО 15А". Багатоквартирний будинок № 15 А по вулиці Гулака-Артемівського у м. Луцьк перебуває в управлінні позивача, який здійснює його утримання та обслуговування. Відповідно до інформаційної довідки від 10.07.2023 № 338573269 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна: магазин/А-9/, загальною площею 577.5 кв.м. за адресою: Волинська обл.., м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, буд. 15а належить на праві господарського відання МІНІСТЕРСТВУ ОБОРОНИ УКРАЇНИ, правокористувач - концерн "ВІЙСЬКТОРГСЕРВІС" (далі - Приміщення). Загальними зборами позивача, оформленими протоколом від 12.12.2019 № 3 затверджено кошторис на 2020 з тарифом 5,5 грн. за метр квадратний житлових приміщень та 5 грн. за квадратний метр нежитлових приміщень. Загальними зборами позивача, оформленими протоколом від 09.02.2020 № 7 створено ремонтний фонд з внесками співвласників 1 грн. за квадратний метр площі помешкання. Загальними зборами позивача, оформленими протоколом від 08.09.2020 № 8 встановлено розмір членського внеску на утримання будинку у розмірі 10 грн./кВ.м. загальної площі квартир та нежитлових приміщень будинку, з якої сплачується внесок та ремонтного фонду в розмірі 5,5 грн. метр кВ.м. загальної площі квартир та нежитлових приміщень, з якої сплачується внесок. Позивач стверджує, що відповідачем станом на серпень 2024 рахується заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 288.750,00 грн. та заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 150.150,00 грн., що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача вказаних сум. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних нарахованих на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 18.523,31 грн., інфляційних втрат нарахованих на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 86.076,46 грн., 3 % річних нарахованих на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 9.089,13 грн. та інфляційних втрат нарахованих на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 41.821,63 грн. Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного. Приписами статті 26 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", зокрема, встановлено, що власник приміщення у багатоквартирному будинку, в якому створене об`єднання, може здати його в оренду для проживання фізичній особі або для здійснення господарської, підприємницької та іншої не забороненої законом діяльності фізичній або юридичній особі, якщо така діяльність не суперечить встановленим нормам використання приміщень у жилих будинках та не завдає шкоди інтересам власників (користувачів) і навколишньому середовищу. Положеннями частини 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Так Приміщення перебувало в оренді відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства - філії Луцький військ торг № 51 від 18.12.2007 № б/н, укладеного між державним підприємством міністерства оборони України "УПРАВЛІННЯ ТОРГІВЛІ ЗАХІДНОГО ОПЕРАТИВНОГО КОМАНДУВАННЯ", як орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛУЦЬКИЙ ВІЙСЬКТОРГ № 51", як орендарем. Наказом міністра оборони від 05.04.2007 № 135 припинено діяльність державного підприємства міністерства оборони України "УПРАВЛІННЯ ТОРГІВЛІ ЗАХІДНОГО ОПЕРАТИВНОГО КОМАНДУВАННЯ" шляхом приєднання до концерну "ВІЙСЬКТОРГСЕРВІС" та визначено останнього правонаступником всіх прав та обов`язків державного підприємства міністерства оборони України "УПРАВЛІННЯ ТОРГІВЛІ ЗАХІДНОГО ОПЕРАТИВНОГО КОМАНДУВАННЯ". Відповідно до угоди від 01.08.2011 № б/н про заміну сторони договору від 18.12.2007 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства - філії Луцький військ торг № 51, орендаря замінено на приватне підприємство "РАФАЕЛЬ АКТИВ". Таким чином, в розумінні приписів частини 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", грошове зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком несе орендар Приміщення, тобто приватне підприємство "РАФАЕЛЬ АКТИВ". Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Заявлення позивачем вимог у цій справі до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у цьому позові. Вказаний правовий висновок закріплений у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 у справі № 925/1205/23. Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 288.750,00 грн. та заборгованості по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 150.150,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки позов поданий до неналежного відповідача. Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних нарахованих на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 18.523,31 грн., інфляційних втрат нарахованих на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 86.076,46 грн., 3 % річних нарахованих на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 9.089,13 грн. та інфляційних втрат нарахованих на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 41.821,63 грн. задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та заборгованості по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку у задоволенні яких судом відмовлено. Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводи приватного підприємства "РАФАЕЛЬ АКТИВ" викладені в поданому до суду відзиві з посиланням на частину 6 статті 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" судом відхилені, оскільки станом на момент спірних правовідносин частина 6 статті 13 названого закону має іншу редакцію ("У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду"). Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати позивача у вигляді витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

Резолютивна частина:
У задоволенні позову відмовити повністю. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Cуддя Сергій Балац

Результат: denied