Вид судочинства: commercial
Суддя: Чинчин О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02

Обставини справи:
06.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Профітрейд» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна група «Олімп» укладений Договір поставки № 06/05/2019-1 (далі - Договір від 06.05.2019 р.), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується систематично постачати і передавати у власність Покупцю товар по його заявкам (усним або письмовим) передбачений у рахунках-фактурах, згідно з якими було проведено відвантаження товару, видаткових накладних або специфікаціях, які додаються до даного Договору і складають його невід`ємну частину, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасного здійснювати його оплату на умовах даного Договору. (а.с. 16-19) За умовами п. 2.1. Договору від 06.05.2019 р. асортимент Товару до даного Договору. У пунктах 5.1., 5.3 Договору від 06.05.2019 р. сторони погодили, що Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар за ціною, передбаченою у рахунку-фактурі або специфікаціях, які додаються до даного Договору і складають його невід`ємну частину. Ціна Договору складається із сум вартості товарів, поставлених за всіма підписаними Сторонами видатковими накладними протягом всього строку дії даного Договору. Відповідно до п.п. 6.2., 6.4. Договору від 06.05.2019 р. у разі якщо Покупець отримує Товар на умовах відстрочення платежу, Покупець сплачує поставлений товар протягом 31 календарного дня з дати поставки відповідної партії Товару Постачальником. Термін, сума та порядок розрахунків Покупцем за замовлений Товар, який потребу виготовлення у виробника, зазначаються в рахунках-фактурах або в специфікаціях, котрі є невід`ємною частиною цього Договору. У пункті п. 6.9 Договору від 06.05.2019 року сторони також передбачили, що в разі порушення Покупцем умов оплати згідно з п. 6.2 більше ніж на 30 календарних днів, Покупець окрім пені згідно з п. 11.1, сплачує Постачальнику за кожні наступні 30 днів прострочення штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. Згідно з п. 10.1. Договору від 06.05.2019 року Передача (здача-приймання) товару здійснюється на складі Постачальника. За умовами п. 11.1. Договору 06.05.2019 р. Покупцю за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному Договору нараховується пеня згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та Господарським кодексом України від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 13.1. Договору від 06.05.2019 р. встановлено, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до «31» грудня 2019 року або до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань згідно з Договором. Як вбачається з матеріалів справи, з метою оплати вартості Товару Позивачем у період з 03.05.2019 року по 23.07.2019 року виставлені Відповідачу Рахунки-фактури у кількості 28 штук, копії яких наявні в матеріалах справи, на загальну суму 157405,75 грн. (а.с. 23-50) На виконання умов Договору від 06.05.2019 року у період з 08.05.2019 року по 23.07.2019 року Позивачем поставлено, а Відповідачем прийнято Товар загальною вартістю 157405,75 грн. На підтвердження поставки товару Позивачем до позовної заяви додані копії видаткових у кількості 28 штук. (а.с. 23-50) В рахунок оплати вартості отриманого на підставі Договору від 06.05.2019 року Товару Відповідачем сплачено Позивачу 133372,15 грн., на підтвердження чого Позивачем до позовної заяви додано банківську Довідку про стан розрахунків за період з 01.04.2019 року по 25.10.2019 року. (а.с. 51) 01.11.2019 року Позивачем направлена Відповідачу вимога від 31.10.2019 року, якою просить сплатити заборгованість у розмірі 24033,60 грн. протягом 5 днів. Копія вимоги та докази її направлення наявні в матеріалах справи. (а.с. 53) Відповідач відповіді на Вимогу не надав, заборгованість за Договором від 06.05.2019 року не сплатив. Як зазначає Позивач, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором від 06.05.2019 р. щодо оплати поставленого Товару за період з 08.05.2019 року по 23.07.2019 року у останнього утворилась заборгованість перед Позивачем у розмірі 24033,60 грн. з вимогою про стягнення якої звернувся до суду Позивач. Крім того, зважаючи на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань Позивачем нараховано 152,00 грн. 3% річних, 1686,47 грн. пені, а також 2403,33 грн. штрафу. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТРЕЙД ПЛЮС» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дослідивши умови Договору № 06/05/2019-1 від 06.05.2019 року судом встановлено, що за своєю правовою природною укладений договір є договором поставки. Правовідносини поставки врегульовано §§ 1, 3 Глави 54 «Купівля-продаж» Цивільного кодексу України та § 1 «Поставка» Господарського кодексу України. Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено Судом, на виконання умов Договору від 06.05.2019 року Позивачем поставлено, а Відповідачем прийнято у період з 08.05.2019 року по 23.07.2019 року згідно з видатковими накладними у кількості 28 штук, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, Товар загальною вартістю 157 405,75 грн. Суд зазначає, що Відповідачем в рахунок оплати вартості товару, отриманого на підстав Договору від 06.05.2019 року, сплачено Позивачу 133372,15 грн., на підтвердження чого Позивачем до позовної заяви додано банківську Довідку про стан розрахунків за період з 01.04.2019 року по 25.10.2019 року. (а.с. 51) Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами п.п. 6.2., 6.4. Договору від 06.05.2019 р. у разі якщо Покупець отримує Товар на умовах відстрочення платежу, Покупець сплачує поставлений товар протягом 31 календарного дня з дати поставки відповідної партії Товару Постачальником. Термін, сума та порядок розрахунків Покупцем за замовлений Товар, який потребу виготовлення у виробника, зазначаються в рахунках-фактурах або в специфікаціях, котрі є невід`ємною частиною цього Договору. Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. За таких обставин Суд дійшов висновку, що Відповідач зобов`язаний був оплатити Позивачу поставлений на підставі Договору від 06.05.2019 року Товар протягом 31 календарного дня після його прийняття згідно з видатковими накладними. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України). Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості за Договором поставки № 06/05/2019-1 від 06.05.2019 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТРЕЙД ПЛЮС», а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 24033,60 грн. за Договором поставки № 06/05/2019-1 від 06.05.2019 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 152,00 грн., нарахованих за період з 06.08.2019 року по 31.10.2019 року. Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року). Перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати вартості товару у розмірі 152,00 грн., нарахованих за період з 06.08.2019 року по 31.10.2019 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог. Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 06.08.2019 р. по 31.10.2019 р. у розмірі 1686,47 грн. та штраф у розмірі 2403,33 грн. на підставі п. 6.9 Договору від 06.05.2019 року Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором. Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань. Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року) За умовами п. 11.1. Договору 06.05.2019 р. Покупцю за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному Договору нараховується пеня згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та Господарським кодексом України від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У пункті п. 6.9 Договору від 06.05.2019 року сторони також передбачили, що в разі порушення Покупцем умов оплати згідно з п. 6.2 більше ніж на 30 календарних днів, Покупець окрім пені згідно з п. 11.1, сплачує Постачальнику за кожні наступні 30 днів прострочення штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. Суд звертає увагу, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного зобов`язання з 06.08.2019 р. по 31.10.2019 р. у розмірі 1686 грн. 47 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог. Суд, перевіривши розрахунок штрафу на підставі п.6.9 Договору поставки №06/05/2019-1 від 06.05.2019 року, прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 10% штрафу від суми заборгованості окремо по кожній неоплаченій накладній у розмірі 2 403 грн. 33 коп. оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТРЕЙД ПЛЮС» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.. Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат. Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТРЕЙД ПЛЮС» звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «ОЛІМП» про стягнення 28 275,40 грн. - задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «ОЛІМП» (03194, м.Київ, БУЛЬВАР КОЛЬЦОВА, будинок 14Д, офіс 610, Ідентифікаційний код юридичної особи 42696089) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТРЕЙД ПЛЮС» (2 08500, Київська обл., місто Фастів, ВУЛИЦЯ НОВА, будинок 6, квартира 36, Ідентифікаційний код юридичної особи 40257894) 24 033,60 грн. (двадцять чотири тисячі тридцять три грн. 60 коп.) боргу, 152,00 грн. (сто п`ятдесят дві грн.. 00 коп.) 3% річних, 1 686,47 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят шість грн. 47 коп.) пені, 2 403,33 грн. (дві тисячі чотириста три грн.. 33 коп.) штрафу, 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.. 00 коп.) судового збору та 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00коп.) витрати на професійну правничу допомогу. 3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. 4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10 січня 2020 року. Суддя О.В. Чинчин

Результат: granted