Вид судочинства: commercial
Суддя: Закурін М. К.
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
Стосовно дій та аргументів Позивача 13.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синєвір» про стягнення 21 327,43 грн спричинених збитків за договором № 482/17 від 06.04.2017, з яких 7 389,85 грн вартості втраченого вантажу, 1 109,40 грн вартості пошкодженого вантажу, 12 828,18 грн вартості перепакування продукції. У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що: - на підставі договору про надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні № 482/17 від 06.04.2017 Відповідач зобов`язався надати послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, - 30.03.2019 на виконання умов договору Відповідач прийняв до перевезення вантаж на загальну суму 110 634,63 грн, - через потрапляння водія автомобіля [PERSON] у дорожньо-транспортну пригоду вантаж не був доставлений, - зокрема, 3 111 пляшок напоїв були пошкоджені та повернуті вантажовідправнику, а 729 пляшок втрачені, при цьому вартість втраченого товару складає 7 389,85 грн, - з метою приведення пошкодженого вантажу у належний товарний вигляд Позивач 08.07.2019 уклав з Приватним акціонерним товариством «Орлан» договір про перепакування товару, на виконання якого 3011 пляшок були перепаковані, при цьому вартість таких витрат склала 12 828,18 грн, - товарний вигляд 100 пляшок напоїв вартістю 1 109,40 грн неможливо відновити, - за таких обставин Відповідачем спричинені збитки на загальну суму 21 327,43 грн, з яких: 7 389,85 грн вартості втраченого вантажу, 1 109,40 грн вартості пошкодженого вантажу, 12 828,18 грн вартості перепакування продукції. Стосовно дій та аргументів Відповідача У поданому до суду відзиві на позов Відповідач позовні вимоги визнав частково у сумі 7 389,85 грн, тобто вартості втраченого вантажу, а в задоволенні інших висловив наступні заперечення. Так, він зазначив, що: - після дорожньо-транспортної пригоди Позивач мав можливість відмовитися від прийняття пошкодженого вантажу, передати його йому та вимагати повної компенсації, але вантаж був прийнятий назад без присутності представника Перевізника, без проведення відповідної документальної експертизи, - проведення самостійної оцінки пошкоджень зовнішнього вигляду товару та його перепакування викликають сумніви, а тому є необґрунтованими. Стосовно процесуальних дій та рішень суду Ухвалою від 25.11.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження. Цією ж ухвалою Відповідачу встановлені строки для надання відзиву на позов (25.12.2019) та заперечення на відзив (05.01.2020), а Позивачу строк для надання відповіді на відзив (31.12.2019). При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що Позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому письмові докази, подані позивачем разом із позовною заявою прийняті судом до розгляду. Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань. Відносно установлених судом обставин 06.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола», виступаючим у якості Замовника, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Синєвір», як Перевізником, був укладений договір № 482/17 про надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні. Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні: - «Відповідно до цього договору Перевізник зобов`язується за дорученням Замовника надавати послуги з внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом … територією України, а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані Перевізником послуги» (пункт 1.1.), - «Перевізник зобов`язується: 3.1.1. Прийняти від Замовника заявку на перевезення вантажів … 3.1.10. Забезпечити цілісність, схоронність заявленого до перевезення вантажу (включаючи транспортну, групову та (або) індивідуальну (споживчу) упаковку та (або) тару з моменту його прийняття і до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій особі вантажоодержувача … 3.1.16. Нести усі види юридичної відповідальності за цілісність, збереження, схоронність заявленого до перевезення вантажу … 3.1.20. Приймати безпосередню участь та у разі необхідності залучати водія в складанні, оформленні актів, що засвідчують факти, які можуть служити підставою для покладення матеріальної відповідальності учасників перевезення … 3.1.21. У разі виявлення невідповідності зовнішнього стану вантажу, включаючи його кількість (вага брутто), упаковку (транспортну, групову та індивідуальну (споживчу) під час завантаження у Вантажовідправника, водій зобов`язується зробити відмітку про такі обставини (застереження) на звороті товарно-транспортної накладної …» (пункт 3.1.), - «Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження, цілісність і схоронність переданого для перевезення та доставленого вантажу (включаючи транспортну, групову та (або) індивідуальну (споживчу) упаковку та (або) тару), зовнішнього стану вантажу і його упаковки за товарно-транспортними й супровідними документами від повної чи часткової втрати, нестачі, пошкодження чи псування вантажу при надані послуг за цим договором - у розмірі повної вартості втраченого (знищеного), відсутнього, пошкодженого, зіпсованого вантажу …, який відшкодовується Перевізником Замовнику протягом 5 робочих днів з моменту отримання від Замовника відповідної претензії (вимоги) …» (пункт 5.2.1.). Як слідує з товарно-транспортних накладних, складених та підписаних між Позивачем та Відповідачем в особі водія автомобіля РЕНО державний номер [NUMBER] [PERSON] , Відповідачем був прийнятий без зауважень до перевезення вантаж на загальну суму 110 634,63 грн. Зокрема, - за накладною № 005779 від 30.03.2019 - 320 упаковок напоїв на загальну суму 22 440,96 грн, - за накладною № 005780 від 30.03.2019 - 246 упаковок напоїв на загальну суму 8 612,50 грн, - за накладною № 005781 від 30.03.2019 - 714 упаковок напоїв на загальну суму 47 356,18 грн, - за накладною № 005783 від 30.03.2019 - 256 упаковок напоїв на загальну суму 17 952,77 грн, - за накладною № 005784 від 30.03.2019 - 213 упаковок напоїв на загальну суму 14 272,22 грн. Відповідно до видаткових накладних, складених між Позивачем на доставку та передачу вантажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Борол ЛТД» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Лого-Транс», вартість вантажу, який підлягав поставці, складає 110 634,63 грн, а загальна кількість пляшок - 11 232 шт, які упаковані в 1 749 упаковок. Так, - за накладною № ТД-005779 від 30.03.2019 - 320 упаковок напоїв, що складає 1 920 пляшок, на загальну суму 22 440,96 грн, - за накладною № ТД-005780 від 30.03.2019 - 246 упаковок напоїв, що складає 1 260 пляшок, на загальну суму 8 612,50 грн, - за накладною № ТД-005781 від 30.03.2019 - 716 упаковок напоїв, що складає 5 066 пляшок, на загальну суму 47 356,18 грн, - за накладною № ТД-005783 від 30.03.2019 - 256 упаковок напоїв, що складає 1 536 пляшок, на загальну суму 17 952,77 грн, - за накладною № ТД-005784 від 30.03.2019 - 213 упаковок напоїв, що складає 1 448 пляшок, на загальну суму 14 272,22 грн. Як слідує з пояснення водія [PERSON] при перевезенні вантажу сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої чатина вантажу втрачена, а частина зазнала ушкоджень етикеток. За змістом Акту від 02.04.2019, складеного представниками Приватного акціонерного товариства «Орлан» Максимчук О .А. та [PERSON] , представником Перевізника Куликовим А. М. та водієм автомобіля [PERSON] , при прийманні продукції за товарно-транспортними накладними № 005779, № 005780, № 005781, № 005783, № 005784 від 30.03.2019 після дорожньо-транспортної пригоди виявлено, що 7 392 пляшки напоїв придатні, 3 111 пляшок мають пошкодження етикеток, та виявлена нестача 729 пляшок напоїв. 08.07.2019 між ПАТ «Орлан», виступаючим у якості Виконавця, та Позивачем, як Замовником, був укладений договір № 08/07 за змістом якого Виконавець зобов`язався виконати роботи з перепакування, приведення продукції Замовника до товарного вигляду після дорожньо-транспортної пригоди, а Замовник зобов`язався сплатити вартість цих робіт (пункт 1.1.). У відповідності до пункту 3.1. договору його сторонами встановлено, що загальна вартість робіт вказується у додатку № 1 до договору. Зокрема, за змістом додатку № 1 вартість перепакування 3 011 пляшок складає 12 828,18 грн. На виконання умов цього договору 01.10.2019 між ПАТ «Орлан» та Позивачем складений Акт прийому-передачі послуг з перепакування продукції № ОР-000324, відповідно до якого Позивачу надані послуги з перепакування на загальну суму 12 828,18 грн. Як слідує з платіжного доручення № 110948 від 13.11.2019 Позивач сплатив ПАТ «Орлан» за договором № 08/07 12 828,18 грн. За таких обставин, за твердженнями Позивача, йому спричинені збитки на загальну суму 21 327,43 грн, з яких: 7 389,85 грн вартості втраченого вантажу, 1 109,40 грн вартості пошкодженого вантажу, 12 828,18 грн вартості перепакування продукції. Щодо оцінки суду установлених обставин та норм діючого законодавства Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір перевезення вантажу. Зокрема, згідно з приписами частини 1 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Відповідно до частини 5 цієї ж статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань. Зокрема, відносини між автомобільними перевізниками та замовниками транспортних послуг регулюються серед іншого також положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» та «Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 Так, за змістом статті 1 цього Закону під внутрішніми перевезеннями розуміються перевезення вантажів територією України без перетину державного кордону України, а послугою з перевезення вантажів є перевезення вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату. У відповідності до статті 50 названого Закону договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами. За пунктом 1 названих Правил договором про перевезення вантажів є двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання. Відповідно до пункту 11.1. Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна. Таким чином, укладений між сторонами договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом породжує правовідносини, які стосуються автомобільного перевезення та його наслідків, а перелічені у попередньому розділі рішення товарно-транспортні накладні підтверджують наявність відповідного перевезення вантажу. Згідно з пунктом 12.1. Правил при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Поряд з цим розділом 13 Правил урегульований порядок здачі вантажів у пункті призначення. Так, - перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною (пункт 13.1.), - здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.) (пункт 13.2.), - вантажі, які прибули у непошкоджених кузовах автомобілів (причепах, окремих секціях автомобіля, контейнерах і цистернах) та з непошкодженими пломбами вантажовідправника, видаються вантажоодержувачу без перевірки маси, стану вантажів і кількості вантажних місць (пункт 13.3.), - в разі, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами (пункт 13.6.), - експертиза проводиться у присутності представників перевізника і замовника; результати експертизи оформляються актом; акт експертизи підписується експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи (пункт 13.7.), - витрати по експертизі (винагорода експерту, вартість його проїзду в належних випадках від місця роботи або проживання до місця видачі вантажу і назад та ін.) оплачуються перевізником або замовником залежно від того, хто проявив ініціативу по виклику експерта; в подальшому витрати по проведенню експертизи відносяться на сторону, яка буде у встановленому порядку визнана винною в недостачі, ушкодженні або зіпсутті вантажу (пункт 13.8.), - якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником (пункт 13.11.). Розділом 15 Правил встановлено, що: - у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, за формою, що наведена в додатку 4 (в редакції станом на час складання акту від 02.04.2019) (пункт 15.1.), - перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини: а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу; г) інші обставини(пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін (пункт 15.2.), - записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія; односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними (пункт 15.3.), - жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта; у разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку «Особливі відмітки» і засвідчити її підписом (пункт 15.4.), - для засвідчення складання акта на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної зазначається дата складання і про що складений акт (пункт 15.6.). Отже, у разі наявності недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач повинні складати спільний акт про обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, а також визначати причини i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, та на вимогу перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача у присутності їх представників повинна проводитися експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами, результати якої оформляються актом, що підписується експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи. У даному контексті суд зазначає, що наданий Позивачем в якості підтвердження факту наявності обставин для матеріальної відповідальності Відповідача Акт від 02.04.2019 складений лише за участі самого Перевізника, тобто Відповідача, без участі вантажовідправника та вантажоодержувача, оскільки ПАТ «Орлан» не було таким по відношенню до договору перевезення, а тому він у відповідності до пункту 15.3. Правил є одностороннім, хоча і підписаним від імені Відповідача. Діючим законодавством установлені правові положення щодо відповідальності перевізника за неналежне виконання договірних зобов`язань. Так, відповідальність перевізника за втрату, нестачу та пошкодження вантажу визначена положеннями статті 314 ГК України, за якими: - перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (частина 1), - за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу (частини 3), - якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату (частина 4). Водночас статтею 52 Закону України «Про автомобільний транспорт встановлено, що автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством, забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення, а також відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Поряд з цим, статтею 217 ГК України визначені види господарських санкцій, до яких у відповідності до частини 2 цієї статті віднесена така санкція як відшкодування збитків. Зокрема, відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1). Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2). За змістом статті 225 того ж Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Водночас, статтею 226 названого Кодексу визначні умови і порядок відшкодування збитків. Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Отже, зі змісту вказаних норм слідує, що за законодавством відповідальність перевізника розрізняється, а саме на: 1) відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження вантажу (яка регулюється положеннями статті 314 ГК України та 52 Закону України «Про автомобільний транспорт»); 2) відповідальність за завдані збитки, що пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням договору перевезення, у тому числі: відшкодування вартості втраченого, пошкодженого або знищеного майна; відшкодування додаткових витрат (штрафних санкцій, сплачених іншим суб`єктам, вартості додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків; відшкодування неодержаного прибутку (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (яка регулюється положеннями статті 225 ГК України). Крім того, з наведених правових норми вбачається, що: - втрата, нестача і пошкодження вантажу є наслідком його незбереження під час перевезення, - наявність втрати, нестачі та пошкодження вантажу свідчить про неналежне виконання перевізником своїх обов`язків за договором перевезення та є підставою господарсько-правової відповідальності перевізника, - під втратою вантажу (за загальним сприйняттям правових норм) слід розуміти неможливість видачі вантажу одержувачеві протягом встановленого строку у зв`язку з його фізичною загибеллю, крадіжкою або знищенням. - нестача (часткова втрата) має місце тоді, коли перевізник видає одержувачеві вантаж у меншій кількості або меншої ваги, ніж його було прийнято від відправника за єдиним транспортним документом, - псуванням є хімічні або біологічні зміни вантажу, а пошкодження - це механічні зміни (поломка, руйнування), що викликають зниження цінності вантажу внаслідок зменшення ефективності використання його за призначенням. Отже, суд приходить до висновку, що у випадку втрати та пошкодження вантажу при виконанні договірних зобов`язань з його перевезення застосовується відповідальність, визначена положеннями статті 314 ГК України та 52 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також статті 225 того ж Кодексу, але можливість застосування цих положень нерозривно пов`язана із доведеністю факту як втрати вантажу, так і зменшення його вартості у випадку пошкодження. З огляду на наведені правові положення та зроблені висновки суд вважає, що у випаду наявності розбіжностей між учасниками перевезення у визначенні вартості пошкодженого або втраченого вантажу в обов`язковому порядку у присутності їх представників складається акт про виявлені обставини матеріальної відповідальності, а також проводиться експертиза вартості такого вантажу зі складанням відповідного акту, який є документом, що підтверджує завдані збитки. Натомість, при відсутності розбіжностей проведення експертизи не є обов`язковим. У даному випадку Відповідачем не висловлені заперечення щодо вартості втраченого товару на суму 7 389,85 грн, а тому проведення експертизи відносно такої вартості не є обов`язковим, а односторонність підписання Акту від 02.04.2019 розцінюється судом як визнання Відповідачем цієї обставини. У відповідності до статті 73 ГПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці данні встановлюються серед іншого письмовими доказами. Поряд з цим, за статтею 77 того ж Кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, діючим законодавством встановлено певну форму та вимоги до документів, які складаються у разі пошкодження вантажу та визначенні суми, на яку зменшилась його вартість, а саме складання акту про обставини матеріальної відповідальності за підписами учасників перевезення та акту про проведену експертизу, а тому їх відсутність вказує на не підтвердження Позивачем належними доказами відповідних сум збитків. За таких обставин, наданий Позивачем Акт від 02.04.2019 не є допустимим доказом визначення суми, на яку зменшилася вартість вантажу, а тому суд констатує про недоведеність Позивачем власних вимог шляхом надання відповідних доказів. Суд також зазначає, що здійснені Позивачем витрати на перепакування продукції у сумі 12 828,18 грн, а також вартість пошкодженого вантажу, що не підлягає перепакуванню, у сумі 1 109,40 грн не вказують на зменшення вартості пошкодженого вантажу, оскільки як зазначено вище, такі суми визначаються експертним шляхом за відповідною процедурою, у тому числі за присутності учасників перевезення. Водночас, суд констатує, що Позивачем витрати на перепакування та вартість пошкодженого вантажу, який не підлягає перепакуванню, не ототожнені з сумами, на які зменшилася вартість вантажу, тобто вони ним сприймаються, як окремі збитки, пов`язані з перевезенням. У зв`язку з цим суд зазначає, що можливість сприйняття цих сум у якості збитків, спричинених неналежним виконанням договору, за положеннями статті 225 ГК України можлива лише за умови підтвердження належними та допустимими доказами факту наявності обставин, які є підставою для майнової відповідальності, тобто складанням наведених вище актів. Проте, відповідних актів Позивачем не надано, а тому не доведено як самого факту пошкодження вантажу, так і причинного зв`язку між пошкодженням та зробленими ним витратами на перепакування, а також неможливості такого перепакування відносно іншої продукції. За таких обставин, Позивачем доведено що Відповідач, не виконав умови договору щодо перевезення вантажу в частині його схоронності, а саме допустив його втрату на суму 7 389,85 грн, чим порушив умов договору перевезення, що завдало збитків Позивачу у цій сумі, які складають вартість втраченого вантажу, та які підлягають відшкодуванню Відповідачем. Щодо висновків з предмету судового розгляду На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів суд вважає, що: - між сторонами був укладений договір перевезення вантажу автомобільним транспортом, який породжує правовідносини, що стосуються автомобільного перевезення та його наслідків, а складені між ними товарно-транспортні накладні підтверджують наявність відповідного перевезення вантажу, - під час його виконання Відповідачем допущено втрату вантажу на суму 7 389,85 грн, оскільки самостійно підтверджено цей факт у складеному Акті від 02.04.2019, хоча і підписаному односторонньо, а також не висловлено заперечень відносно цієї суми, - у випадку втрати та пошкодження вантажу при виконанні договірних зобов`язань з його перевезення застосовується відповідальність, визначена положеннями статті 314 ГК України та 52 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також статті 225 того ж Кодексу, але можливість застосування цих положень нерозривно пов`язана із доведеністю факту як втрати вантажу, так і зменшення його вартості у випадку пошкодження, - у разі наявності недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач повинні складати спільний акт про обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, а також визначати причини i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, та на вимогу перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача у присутності їх представників повинна проводитися експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами, результати якої оформляються актом, що підписується експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи, - наданий Позивачем в якості підтвердження факту наявності обставин для матеріальної відповідальності Відповідача Акт від 02.04.2019 складений лише за участі самого Перевізника, тобто Відповідача, без участі вантажовідправника та вантажоодержувача, оскільки ПАТ «Орлан» не було таким по відношенню до договору перевезення, а тому він у відповідності до пункту 15.3. Правил є одностороннім, хоча і підписаним від імені Відповідача, у зв`язку з чим не є допустимим доказом визначення суми, на яку зменшилася вартість вантажу, - суми, на які зменшилась вартість вантажу, пошкодженого при перевезенні, не підтверджені відповідними доказами, а саме актами про виникнення обставин майнової відповідальності та експертизи, у зв`язку з чим Позивачем не доведено належними та допустимими доказами відповідних сум збитків, - здійснені Позивачем витрати на перепакування продукції у сумі 12 828,18 грн, а також вартість пошкодженого вантажу, що не підлягає перепакуванню, у сумі 1 109,40 грн не вказують на зменшення вартості пошкодженого вантажу, оскільки як зазначено вище, такі суми визначаються експертним шляхом за відповідною процедурою, у тому числі за присутності учасників перевезення, - Позивачем витрати на перепакування та вартість пошкодженого вантажу, який не підлягає перепакуванню, не ототожнені з сумами, на які зменшилася вартість вантажу, тобто вони ним сприймаються, як окремі збитки, пов`язані з перевезенням, а тому можливість сприйняття цих сум у якості збитків, спричинених неналежним виконанням договору, за положеннями статті 225 ГК України можлива лише за умови підтвердження належними та допустимими доказами факту наявності обставин, які є підставою для майнової відповідальності, тобто складанням наведених вище актів, - проте, відповідних актів Позивачем не надано, а тому не доведено як самого факту пошкодження вантажу, так і причинного зв`язку між пошкодженням та зробленими ним витратами на перепакування, а також неможливості такого перепакування відносно іншої продукції, - Позивачем доведено що Відповідач допустив порушення правил при транспортуванні вантажів, не виконав умови договору щодо перевезення вантажу в частині його схоронності, а саме допустив його втрату на суму 7 389,85 грн, чим порушив умови договору перевезення, що завдало збитків Позивачу у цій сумі. З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є обґрунтованими лише частково на суму 7 389,85 грн та в цій сумі вони підлягають задоволенню, а в іншій частині вони не є обґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 110735 від 05.11.2019 у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 665,63 грн, що складає 34,65% від суми задоволених вимог. На підставі вказаних правових норм та

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги задовольнити частково. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синєвір» (75040, Херсонська область, Білозерський район, с. Токарівка, траса Ростов-Одеса-Рені, 597 кв; ідентифікаційний код 31507214) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Біола» (49021 м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 135; ідентифікаційний код 41220451) - 7 389,85 грн збитків та 665,63 грн компенсації по сплаті судового збору. 3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Суддя М.К. Закурін

Результат: partial