Вид судочинства: administrative
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до [INFO] (військова частина [NUMBER] ) (далі - відповідач, [INFO]), яким просить зобов`язати [INFO] (військова частина [NUMBER] ) виплатити [PERSON] компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по день її фактичної виплати, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року у справі № 260/2694/22, позивачу нарахована та сплачена індексація грошового забезпечення. Позивач зазначає, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не проведено нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із чим він звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою судді від 06.12.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику справи. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, з посиланням на постанову Верховного Суду у подібних правовідносинах зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. З огляду на те, що позивач не звертався із відповідною заявою, право останнього не порушено суб`єктом владних повноважень і звернення до суду з цим позовом є передчасним. 22.12.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив де позивач відхилив наведені у відзиві на позовну заяву доводи, покладені в основу заперечення проти позовних вимог. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду адміністративної справи, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року у справі № 260/2694/21 адміністративний позов [PERSON] до [INFO] (військова частина [NUMBER] ), [INFO] (військова частина [NUMBER] ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Мукачівського прикордонного загону у відношенні до [PERSON] щодо не нарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди із 01.01.2011 року по 10.03.2016 року та із 13.09.2016 року по 12.04.2018 року, зобов`язано [INFO] (військова частина [NUMBER] ) вчинити дії щодо нарахування та виплати [PERSON] індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби за період 2012 рік, 2013 рік, 2015 рік із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44; зобов`язано [INFO] (військова частина [NUMBER] ) вчинити дії щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоди: за 2011 рік, за 2014 рік, з 01 січня по 10.03.2016 року та із 13.09.2016 року по 28.02.2018 року із визначенням базового місяця січень 2008 року та із 01.03.2018 по 12.04.2018 року (базовий місяць) березень 2018 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. Визнано протиправною бездіяльність [INFO] у відношенні до [PERSON] щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за періоди з 10 березня по 13.09.2016 року та зобов`язано [INFO] (військова частина [NUMBER] ) вчинити дії щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 10 березня по 13.09.2016 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 року скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року у справі № 260/2694/21 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини [NUMBER] у період з 01.01.2011 року по 30.11.2015 року, з 01.03.2018 року по 12.04.2018 року, а також зобов`язання військової частини [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.01.2011 року по 30.11.2015 року, з 01.03.2018 року по 12.04.2018 року та ухвалено постанову, якою відмовлено в задоволенні позову в цій частині. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року у справі № 260/2694/21 відповідачем нарахована та виплачена сума індексація грошового забезпечення у розмірі 66046,79 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку АТ «Приватбанк» позивача (аркуш справи 20). Позивач зазначає, що при здійсненні розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив на користь позивача компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строку їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати». Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно із п. 3, 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно з ст. 3, 4, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету. Таким чином, основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення), допущені, в даному випадку, з вини органу, що нараховує і виплачує грошове забезпечення. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, а саме добровільно чи на виконання рішення суду. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 року № 21-518а14. Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 11.07.2017 року (справа №21-2003а16) та Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 року (справа № 336/4675/17), від 21.06.2018 року (№ 523/1124/17), від 03.07.2018 року (справа № 521/940/17). Приписами ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Факт не своєчасної виплати індексації грошового забезпечення позивачу підтверджується рішенням суду в іншій справі, зазначеній вище. Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 року у справі №240/6583/20, висновок якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Таким чином, на отриману позивачем суму недотриманої індексації грошового забезпечення у розмірі 66046,79 грн., повинна бути нарахована компенсація. При цьому, [PERSON] не звертався до Військової частини [NUMBER] із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159 та відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. З огляду на те, що у цій справі [PERSON] не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним. Суд зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Вказаний висновок узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 17.11.2021 у справі № 460/4188/20, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Положеннями ч.2 ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п.8 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. За змістом наведених норм судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи. Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 19.04.2018 року у справі №800/442/17, від 31.05.2018 року у справі №587/300/16-а, від 03.12.2021 року у справі №820/7180/16. Враховуючи те, що позивач до Військової частини [NUMBER] із заявою про компенсацію йому втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації не звертався, та останній не відмовляв [PERSON] у її виплаті, суд дійшов висновку про відсутність порушень прав позивача та відповідно підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Резолютивна частина:
1. У задоволенні адміністративного позову [PERSON] ( [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] ) до [INFO] (військова частина [NUMBER] ) ( [ADDRESS] код ЄДРПОУ [NUMBER] ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. СуддяС.І. Рейті

Результат: denied