Вид судочинства: criminal
Суддя: Мозговий В. Б.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13.02.2015 №273/114/15-ц, [PERSON] зобов`язаний сплачувати грошові кошти (аліменти) на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, починаючи з 28.11.2015 і до досягненням повноліття сином [PERSON] , а саме до [INFO] . Однак, всупереч рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13.02.2015 №273/114/15-ц [PERSON] в період з 01.03.2022 по 01.03.2023 включно, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Так, [PERSON] будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконати рішення суду про стягнення аліментів, знаючи про свій обов`язок сплачувати на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти, заходів спрямованих на погашення заборгованості не прийняв, добровільну матеріальну допомогу не надавав, на попередження державних виконавців про кримінальну відповідальність за непогашення заборгованості не реагував, тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням Баранівського районного суду Житомирської області, у зв`язку з чим у період з 01.03.2022 по 01.03.2023 виникла заборгованість у сумі 16345 грн. 50 коп., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці. Обвинувачений [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив кримінальний проступок за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме в період з 01 березня 2022 року по 01 березня 2023 року не сплачував встановлені рішенням Баранівського районного суду аліменти на утримання сина [PERSON] . Також зазначив, що здійснював пошук роботи, але на роботу його не беруть оскільки внаслідок отриманої в січкарні травми, права рука належним чином не функціонує. Пояснив, що розумів, що вчиняє кримінальний проступок. Про вчинене жалкує та розкаюється, просив суд його суворо не карати. Законний представник потерпілого в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена. З врахуванням думки прокурора та обвинуваченого, які не заперечували щодо проведення слухання у відсутності законного представника потерпілого, судом було прийнято рішення про слухання справи у її відсутності. Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим [PERSON] своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого [PERSON] у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), особою раніше судимою за злісне ухилення від сплати аліментів. При вирішенні питання щодо призначення [PERSON] покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого [PERSON] суд вважає щире каяття. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого [PERSON] судом не встановлено. Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, являється особою раніше судимою, має фізичні вади, які зменшують його працездатність, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню [PERSON] нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді громадських робіт. Цивільний позов у справі не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт. Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити обвинуваченому та прокурору. Головуючий

Результат: guilty