Вид судочинства: criminal
Суддя: Топалова А. Л.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] , будучи раніше судимим за корисливі злочини проти власності, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливі злочини у період дії в Україні воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, за наступних обставин. 12.07.2023 о 18 год. 56 хв. [PERSON] , з метою крадіжки чужого майна, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, заздалегідь підготовленим ключем відчинив вхідні двері магазину та незаконно проник до приміщення магазину «Хозтовари» розташованого на ринку КП «Асорті» по вул. Першотравневій в м. Білгороді-Дністровському Одеської області, звідки з під прилавку магазину таємно викрав гроші [PERSON] на загальну суму 4900 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, скрившись з місця скоєного злочину. Таким чином, [PERSON] вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, 04.08.2023 з 10:20 години до 11:00 години, [PERSON] , з метою крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену кватирку вікна проник до приміщення будинку [ADDRESS] , звідки з приміщенні спальної кімнати таємно викрав майно [PERSON] , а саме: мобільний телефон марки «ОРРО А15», вартістю 2800 гривень, разом з прозорим силіконовим чохлом, вартістю 90 гривень, та сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 115 гривень, які знаходились на тумбочці біля ліжка, та пару золотих сережок 585 проби, вагою 3,6 г, вартістю 4080 гривень, а також 3900 гривень, які знаходились у шафі, після чого з місця скоєння злочину скрився, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 10985 гривень. Таким чином, [PERSON] вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений [PERSON] повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення в час, спосіб та при обставинах, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що він знав, де у магазині «Хозтовари» зберігаються готівкові кошти і вирішив викрасти їх частину, сподіваючись, що їх зникнення не помітять. Заздалегідь підготувавши ключ, 12.07.2023 року у вечірній час він таємно проник у вказаний магазин та викрав з під прилавку частину готівкових коштів в сумі 4900 гривень, які належать [PERSON] . Гроші витратив на продукти харчування та власні потреби. Після цього 04.08.2023 року він вирішив вчинити крадіжку майна своєї матері [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки знав, де остання зберігає цінні речі. З цією метою 04.08.2023 у період часу з 10.20 до 11.00 год він через незачинене вікно проник у приміщення кімнати [PERSON] та викрав з тумбочки мобільний телефон марки «ОРРО А15», разом з прозорим силіконовим чохлом, та сім-картою мобільного оператора «Київстар», а з шафи пару золотих сережок 585 проби, вагою 3,6 г, та гроші в сумі 3900 гривень, які витратив на власні потреби. Висловив каяття у вчиненому, відшкодував завдану шкоду потерпілим, просив суворо не карати, зазначив, що активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті даних злочинів. Показання [PERSON] є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочинів, добровільності та істинності його позиції. Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких обвинувачений у такому випадку буде позбавлений права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. За таких обставин, суд вважає, що вина [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю. Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій, а також активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди. Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочину. Вивченням даних про особу [PERSON] встановлено, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, утриманців не має, не працевлаштований, раніше судимий, востаннє вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2025 року за ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі. Крім того, [PERSON] засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 09.04.2021 за ч. 3 ст. ст. 185, 71, ч. 1 ст. 263, 75, 76 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково від відбування покарання на підставі Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 на невідбутий строк 8 місяців 7 днів. При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема, що злочин за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи і ставлення обвинуваченого до скоєного, а саме рецидив злочину, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування шкоди. За таких обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 4 ст.185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначити покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі. Оскільки злочини, за який [PERSON] засуджується даним вироком, були вчинені до постановлення вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2025 року, то йому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2025 року, призначити [PERSON] покарання у виді 7 років позбавлення волі. Водночас, злочини, за які [PERSON] засуджується даним вироком, були вчинені під час умовно-дострокового звільнення від покарання призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 09.04.2021 за ч. 3 ст. ст. 185, 71, ч. 1 ст. 263, 75, 76 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, а тому є підстави для призначення покарання за сукупністю вироків за правилами, встановленими ст. 71 КК України. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одна з яких було вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. Аналогічний алгоритм призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за та сукупністю вироків визначено висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа №511/37/16-к, провадження № 51-830км18). Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Відтак, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного [PERSON] за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання строком 8 місяців 7 днів за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 09.04.2021 та остаточно призначити [PERSON] покарання за сукупністю вироків у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Судові витрати на провадення судово-товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченого [PERSON] .

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винним у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2025 року призначити [PERSON] покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного [PERSON] за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 09.04.2021, та остаточно призначити [PERSON] покарання за сукупністю вироків у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Стягнути з [PERSON] витрати на проведення суово-товарознавчої експертизи в сумі 300 гривень. Скасувати арешт на мобільний телефон марки «ОРРО» моделі СРН2185 бірюзового кольору з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером [NUMBER] з ІМЕІ1: [NUMBER] , ІМЕІ2: [NUMBER] ; пластикову банківську картку АТ «Ощадбанк» з номером [NUMBER] , накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області [PERSON] від 09.08.2023. Речові докази по справі: мобільний телефон марки «ОРРО» моделі СРН2185 бірюзового кольору з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером [NUMBER] з ІМЕІ1: [NUMBER] , ІМЕІ2: [NUMBER] ; пластикову банківську картку АТ «Ощадбанк» з номером [NUMBER] , які передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області (квитанція № 2444) повернути [PERSON] . Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення. Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Суддя [PERSON]

Результат: guilty