Вид судочинства: criminal
Суддя: Аніпко С. В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин за наступних обставин. Так, 25.03.2014, близько 10.00 год. знаходячись на залізничній станції "Буча" Південно-західної залізниці, що знаходиться по вул. Вокзальній, 1, в м. Бучі, Київської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у [PERSON] , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки "Самсунг" Гелаксі GT-S5360", вартістю 899,00 грн., який належав [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна [PERSON] , [PERSON] підійшов до останнього, та з метою подолання можливого опору зі сторони потерпілого, застосовуючи погрози фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, заволодів мобільним телефоном марки "Самсунг" Гелаксі GT-S5360", вартістю 899,00 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку "Лайф", номер абонента [NUMBER] , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, на якій грошових коштів не було. Після чого, [PERSON] з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 899,00 грн. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю. Дав показання про те, що 25.03.2014, він, після розпивання спиртних напоїв зі своїми знайомими, поїхав додому на електропотязі до станції "Буча", проте проспав та вийшов на станції "Лісна Буча". В Лісній Бучі він зустрів двох раніше не знайомих йому хлопців, до яких він підійшов та попросив закурити, а потім разом почали пити горілку. Потім, він вирішив провести нового знайомого, імені якого він не пам`ятає, на електропотяг. Коли він йшов, то побачив, як назустріч йшли хлопець та дівчина 16-18 років. Він підійшов до хлопця та попросив у нього сірники, а потім попросив дати йому мобільний телефон, щоб зателефонувати своєму знайомому. Хлопець дав йому свій мобільний телефон, щоб він зателефонував, після чого він вирішив залишити його телефон собі і сказав хлопцю, що якщо той комусь розкаже, то "отримає по голові". Після цього, він поклав мобільний телефон до кишені своїх штанів і пішов до своїх знайомих вживати алкогольні напої. А вже 25.03.2014, о 20.00 год., коли він направився на роботу в сел. Ворзель, при ньому мобільного телефону вже не було, вважає, що він його загубив. Просив суд суворо його не карати. Просив вибачення у потерпілого. Зазначив, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має не зняту та непогашену судимість. Потерпілий та законний представник потерпілого в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, та зазначили, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають і цивільний позов заявляти не будуть. У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, визнання ним кваліфікації його дій, обставин скоєння злочину та доказів, на які посилається сторона обвинувачення, дослідження зібраних по справі доказів за згодою учасників процесу, відповідно до положень ст. 349 КПК України, було обмежено допитом обвинуваченого, показання якого, фактично збігаються з показаннями, які він надавав під час досудового розслідування, і які відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються, та дослідженням документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Заслухавши думку прокурора, показання обвинуваченого, та ознайомившись із заявами потерпілого та законного представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження № 12014100140000221 та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що винні дії обвинуваченого [PERSON] віднесено до суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена Особливою частиною Кримінального кодексу України. Стороною обвинувачення, дії обвинуваченого [PERSON] кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно. Суд вважає таку кваліфікацію правильною, оскільки умисні дії обвинуваченого [PERSON] виражаються у відкритому викрадені 25.03.2014, близько 10.00 год. біля залізничної станції "Буча" Південно-західної залізниці, що знаходиться по вул. Вокзальній, 1, в м. Бучі Київської області, мобільного телефону марки "Самсунг" Гелаксі GT-S5360", вартістю 899,00 грн., який належав [PERSON] і для обвинуваченого був чужим, поєднаний із застосуванням до потерпілого психічного насильства, при цьому обвинувачений мав реальну можливість, в подальшому, розпоряджатися цим майном і розпорядився ним на власний розсуд, вчинене повторно, оскільки [PERSON] , 27.12.2013 було засуджено Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, і на час скоєння злочину він мав не зняту та непогашену судимість, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України. Обираючи міру покарання обвинуваченому [PERSON] , суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів. Обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, є визнання своєї вини. Обставини, які обтяжують відповідальність обвинуваченого [PERSON] , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів. За місцем проживання обвинувачений [PERSON] характеризується посередньо. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засудженим за умисні злочини проти власності. Має не зняту та непогашену судимість. За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого, до набрання вироком законної сили, суд застосовує тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту у залі суду.

Резолютивна частина:
[PERSON] , [INFO] , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки. На підставі ст. 71 КК України, призначити [PERSON] , остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 27.12.2013, у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. До вступу вироку у законну силу, застосувати до [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання [PERSON] рахувати з 20.11.2014. На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію впродовж тридцяти діб з дня проголошення вироку, підсудним в той же строк з моменту отримання копії вироку. Суддя\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON]

Результат: guilty