Вид судочинства: civil
Суддя: Кравченко В. О.
Дата ухвалення: 2018-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати недійсною умову кредитного договору №200516101 від 27.04.2016 року, укладеного між ним та ПАТ «Банк Михайлівський», щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 378 грн. На обгрунтування вимог у позові зазначено, що відповідно до вказаного кредитного договору позивач отримав кредит в сумі 6300 грн. під 0,0001% річних на залишок заборгованості, з обов»язковою виплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 6% від загальної початкової суми наданого кредиту. 19.05.2016 р. Банком було укладено договір факторингу з ТОВ "Фінансова компанія Плеяда", а згодом борг перейшов до ТОВ "Фінансова компанія Фагор". Скориставшись правовою необізнаністю в умови кредитного договору було включено умову про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 378 грн. щомісячно. Вважає, що комісія банку за обслуговування кредиту не може визнаватися витратами позивача за оформлення кредиту, оскільки такі витрати передбачено кредитним договором. [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. Відповідачі: - Представник ПАТ Банк Михайлівський у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважність причин неявки не сповістив. У надісланому відзиву заперечує задоволенню вимог з підстав обізнаності позивачем з умовами кредитування і відсутності заперечень при укладенні договору. - Представник ТОВ «Фінансова компанія Фагор» у судове засідання не з»явився, судове повідомлення повернуто з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», що не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із такого. Сторонами визнаний факт укладення між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» кредитного договору №200516101 від 27.04.2016 року за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 6300 грн. під 0,0001% річних на залишок заборгованості, з обов»язковою виплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 6% від загальної початкової суми наданого кредиту, що у грощовому виразі становить 378 грн. 19.05.2016 р. ПАТ Банк Михайлівський уклав договір факторингу з ТОВ "Фінансова компанія Плеяда", який перейшов до ТОВ "Фінансова компанія Фагор". На даний час ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, прийнято рішення про його ліквідацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку (а.с.3-5, 10-12). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 06.06.2015 р., укладеного між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються ЗУ "Про захист прав споживачів". За положеннями ч. 5 ст. 11, ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. №15-рп/2011 вбачається, що положення п.п. 22, 23 ст.ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв"язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладання, так і виконання такого договору. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 р. №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Отже, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нарахував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги [PERSON] (місце проживання: [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт громадянина України МА 345708) задовольнити. Визнати умову кредитного договіру №200516101 від 27 квітня 2016 року укладеного між [PERSON] та ПАТ Банк Михайлівський щодо сплати комісії в сумі 378 грн. щомісячно недійсною з моменту укладення договору. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (місцезнаходження м. Київ, вул. Прорізна, 8, код ЄДРПОУ 38619024) судовий збір 704 грн. 80 коп. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Результат: granted