Вид судочинства: commercial
Суддя: Кучеренко О.І.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернова транспортна компанія» звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фред Капітал» про стягнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення зернових, зернобобових культур та продуктів їх переробки, або інших вантажів згідно з договором на транспортно-експедиційне обслуговування №061218-ТЕО від 06.12.2018 у розмірі 189645,57 грн, у тому числі: 98152,22 грн основного боргу, 35396,43 грн пені, 47419,04 грн штрафу, 3056,26 грн 3% річних, 5621,62 грн інфляційних та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2844,75 грн та вказано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу у сумі 35000,00 грн. Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.12.2019 позовні вимоги задоволено повністю. 27.12.2019 позивач надіслав до суду заяву від 23.12.2018, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фред Капітал» на користь позивача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн та 2500,00 грн витрат на відрядження представника позивача. Відповідно до положень частин 1-3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення,у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 Господарського процесуального кодексу України). За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього Кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Представником у суді може бути адвокат. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності). Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро. У свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що у додатку №35 до позовної заяви позивач вказав орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, яка складає 35 000,00 грн. Також представником відповідача 13.12.2019 подано заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі. У п`ятиденний строк позивач надіслав до суду заяву від 23.12.2019, у якій просить стягнути з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 35000,00 грн та 2500,00 грн витрат на відрядження представника позивача. Послуги з надання правничої допомоги підтверджені договором про надання правової допомоги від 18.11.2019 №18-11/19, договором про надання послуг (правової допомоги) від 21.11.2019 №21-11/19, партнерським договором про сумісне надання правової допомоги від 21.11.2019 №21/11/19, актом приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) від 22.12.2019, детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, рахунком-фактурою №00028 від 18.11.2019 та платіжним дорученням від 19.11.2019 №5531 на суму 35000,00 грн. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Щодо витрат, які пов`язані з відрядженням представника позивача, то суд вважає, що згідно з вимогами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Надані на підтвердження витрат позивача на відрядження докази (копія рахунку-фактури №СФ-00032 від 03.12.2019 та копія платіжного доручення від 05.12.2019 №5684 на суму 5000,00 грн) не є належними та допустимими з огляду на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи, входить до предмета доказування у справі. А оскільки на їх підставі суд не може встановити чи понесені ці витрати на відрядження, і що вони понесені саме з розглядом цієї справи, суд відмовляє у їх стягненні з відповідача. Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що заява позивача про стягнення судових витрат, а саме - витрат на професійну правничу допомогу адвоката та витрат на відрядження представника позивача підлягає до задоволення в частині стягнення вартості правничої допомоги. Оскільки суд повністю задовольнив позовні вимоги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 35000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу В іншій частині заяви про стягнення судових витрат суд відмовляє через їх недоведеність.

Резолютивна частина:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фред Капітал» (вул.Низова, 65, м.Шпола, Черкаська область, 20602, ідентифікаційний код 37930325) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова транспортна компанія» (вул.Ділова, 5, корпус 10-А, м.Київ, 03150, ідентифікаційний код 41653568) 35000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відмовити у стягненні судових витрат у сумі 2500,00 грн. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги додаткове рішення набирає законної сили після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції. Додаткове

Результат: granted