Вид судочинства: commercial
Суддя: Солодюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03

Обставини справи:
Позивач звернувся з позовом до суду про визнання за ним права власності на об"єкт нерухомості, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50, посилаючись на те, що на підставі рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.08р. по справі № 2/390/2006-16/97, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 26.11.09р., підтверджено, що ТОВ «Віо-Ле», як правонаступник ЗАТ фабрика «Хімпластмас», є власником всього об»єкту нерухомості за адерсою: вул. Шевченка, 50 у м. Полтава на підставі договору купівлі-продажу № 68 від 30.06.1994р. ТОВ «Віо-Ле», як стверджує позивач, є правонаступником ЗАТ фабрика «Хімпластмас»відповідно до протоколу № 1 від 01.11.1995р., яким прийнято рішення акціонерів ЗАТ фабрика «Хімпластмас»про реорганізацію ЗАТ фабрика «Хімпластмас»шляхом приєднання до Українсько-литовського підприємства у вигляді ТОВ «Віо-Ле». Зазначений факт підтверджений Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.09р. по справі № 2/390/2006-16/97. Позивач у позові зазначає, що 21.10.10р. ТОВ «Віо-Ле»зверталось з листом № 208 до ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» з заявою про реєстрацію права власності за ТОВ «Віо-Ле» на зазначений об»єкт нерухомості. 23.11.10р. ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» прийняв рішення про відмову в державній реєстрації прав ТОВ «Віо-Ле»на громадські будівлі, що розташовані у м. Полтава по вул. Шевченка, буд. 50 в зв»язку з тим, що частина заявленого об»єкту є об»єктом самочинного будівництва. Вищезазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Вивчивши матеріали справи № 18/1061/11, справи № 2/390/2006-16/97, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши та оцінивши додані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Господарським судом Полтавської області розглядалась справа № 2/390/2006-16/97 за позовом [PERSON] до 1. Колективної торгово-виробничої фірми "Полтава"; 2. Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області; треті особи: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІО-ЛЕ"; 2. Друга державна нотаріальна контора;3. КП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор"; 4. Приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та визнання права власності та за зустрічним позовом Колективної торгово-виробничої фірми "Полтава" до 1. Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області; 2. [PERSON]; треті особи: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІО-ЛЕ"; 2. Друга державна нотаріальна контора; 3. КП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор"; 4. Приватний нотаріус [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу майна та позов третьої особи з самостійними вимогами - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІО-ЛЕ" про визнання недійсним договору № 269 від 30.08.1996 р., укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна України в Полтавській області та колективною виробничо-торгівельною фірмою "Полтава". Рішенням господарського суду від 04.12.2008 р. по справі № 2/390/2006-16/971 відмовлено в задоволенні первісного позову, відмовлено в задоволенні зустрічного позову. Задоволено позов третьої особи із самостійними вимогами-Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІО-ЛЕ". Визнано недійсним договір № 269 від 30.08.1996 р., укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України в Полтавській області та Колективною виробничо-торгівельною фірмою "Полтава". Зобов'язано сторони повернути одна одній все одержане ними за недійсним договором. Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2009 р. по справі № № 2/390/2006-16/971 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віо-Ле" задоволено частково. Рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.08 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.02.09 по справі № 2/390/2006-16/97 в частині залишення без змін ухвали господарського суду Полтавської області від 10.12.08 та в частині відмови в позові [PERSON] залишено без змін. В іншій частині постанову Київського міжобласного господарського суду від 25.02.09 скасовано, рішення господарського суду Полтавської області від 04.12.08 у справі № 2/390/2006-16/97 залишити без змін. В рішенні господарського суду Полтавської області від 04.12.2008 р. по справі № 2/390/2006-16/97 зазначено, що Розділом 3 Постанови Верховної Ради України № 53 від 31.10.1991р. встановлено, що Приватизація об'єктів державної та комунальної власності здійснюється на позавідомчих засадах спеціально створеними установами: Фондом державного майна та його регіональними відділеннями, фондами комунального майна. Продавцями державного та комунального майна виступають відповідно Фонд державного майна та його відділення; Фонди комунального майна та їх відділення. Матеріалами справи підтверджується, що у період з 1992 року по 01 січня 2005 року управління комунальним майном Полтавської області здійснювалось Полтавською обласною радою народних депутатів в особі виконавчого органу з питань управління цим майном - Фондом комунального майна Полтавської області...". Цим чітко встановлено, що власником майна пластмасового цеху № 1 по вул. Шевченка, 50 в м. Полтаві в період з 6 липня 1993р. до 30 червня 1994р. -до моменту приватизації цього майна організацією орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас", була Полтавська обласна рада народних депутатів. В зазначений період з 5 серпня 1991р. по 30 червня 1994р., до моменту приватизації, пластмасовий цех №1 по вул. Шевченка, 50 в м. Полтаві перебував в оренді організації орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" на підставі договору оренди з викупом від 5 серпня 1991р. З введенням в дію в 1992р. Закону України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" 6 липня 1993р. було внесено зміни в договір від 5 серпня 1991р., згідно яких Полтавська обласна державна адміністрація передала в оренду строком на три роки організації орендарів Полтавського орендного підприємства фабрика "Хімпластмас" цілісні майнові комплекси, серед яких і пластмасовий цех № 1 по вул. Шевченка, 50 в м. Полтаві. Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 1994 р. було прийнято наказ Фонду комунального майна області № 192-П, відповідно до якого було створено інвентаризаційну комісію по інвентаризації державного майна Полтавської орендної фабрики „Хімпластмас". За результатами діяльності інвентаризаційної комісії наказом Фонду комунального майна області № 239-П від 24 червня 1994 р. було затверджено матеріали інвентаризації майна орендної фабрики „Хімпластмас". По результатам інвентаризації, комісією по приватизації було підписано та затверджено головою Фонду комунального майна Полтавської області згідно наказу № 248-П від 30 червня 1994 р. Акт оцінки вартості майна орендного підприємства. Відповідно до результатів даного акту розмір статутного фонду становив 19441229,5 тис. крб. в тому числі вартість майна, що підлягає приватизації становив за грошовою оцінкою 506033,3 тис. крб. Крім того, головою Фонду комунального майна Полтавської області А. В. Неділько 30.06.1994 р. було затверджено "План приватизації державного майна Полтавської орендної фабрики "Хімпластмас". За результатами плану приватизації 30 червня 1994 р. між Фондом комунального майна Полтавської області та організацією орендарів Полтавської фабрики „Хімпластмас" був укладений договір купівлі-продажу державного майна № 68. Відповідно до п.1.1. договору серед іншого державного майна було продано і дільницю пластмасового цеху № 1, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50 на земельній ділянці 1258,28 кв. м. Пунктом 1.4. договору зазначалося, що додатково приміщення загальною площею 133,3 кв. м передаються в оренду. Даний договір було посвідчено нотаріусом другої Полтавської державної нотаріальної контори і згідно розпорядження від 4.08.1994 р. № 125 Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів зареєстровано під реєстраційним номером 111. Статтею 24 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в редакції станом на 10.05.1994р. визначено: "До покупця, переходить право володіння, користування і розпорядження цим об'єктом при викупі підприємства - з дати прийняття органом приватизації рішення про викуп." Наказ про приватизацію Полтавської орендної фабрики "Хімпрастмас" № 180-П був виданий Фондом комунального майна в Полтавській області 10 травня 1994р., тобто з цієї дати трудовий колектив став власником всього цілісного майнового комплексу фабрики "Хімпластмас", в тому числі пластмасового цеху № 1, який розташований за адресою: м. Полтава, вул.Шевченка, 50. Для оплати державного майна організацією орендарів Полтавської фабрики „Хімпластмас" було здійснено наступні платежі: - 29 червня 1994 р. приватизаційним платіжним дорученням № 69/3 на суму 17 млн. 783 тис. 300 укр. крб.; - 29 липня 1994 р. приватизаційним платіжним дорученням № 70/4 на суму 456 млн. 750 тис. укр. крб.; - 29 липня 1994 р. приватизаційним платіжним дорученням № 90/3 на суму 31 млн. 500 тис. укр. крб. Всього згідно платіжних доручень було виплачено по договору купівлі-продажу № 68 від 30 червня 1994 р. 506033,3 тис. крб. Таким чином підприємство виконало взяті на себе зобов'язання в повному обсязі і виплатило повну вартість майна На підставі укладеного договору купівлі-продажу № 68 від 30 червня 1994 р. Фондом комунального майна області було видано свідоцтво на право власності № 068, яке було зареєстровано в Книзі записів свідоцтв на право власності Фонду комунального майна області за № 068 від 5 серпня 1994р. Передача проданого майна відбулася згідно акту передачі державного майна підприємства від 29 липня 1994 р. Таким чином, відповідно до умов договору купівлі-продажу також відбулася і передача приміщень пластмасового цеху № 1, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50. Пунктом 3.18.5 Плану приватизації державного майна Полтавської орендної фабрики "Хімпластмас", затвердженого Головою Фонду комунального майна Полтавської області А. В. Неділько 30.06.1994р. зазначено: "Дільниця пластмасового цеху № 1, розташована по вул. Шевченко, 50, має загальну площу 1258,28 кв. м., під будівлею 670, 6 кв. м." "Делом по инвентаризации землепользования территории Полтавской фабрики "Химпластмасс", пластмасовый цех по вул. Шевченко, 50" від 1994р. встановлено, що площа території фабрики "Хімпластмас" по вул. Шевченка, 50 складає 1258,28 кв. м., тобто ніяких інших будівель, які б належали іншим установам та підприємствам відповідно зазначеним документам на земельній ділянці по Шевченка,50 немає. В рішенні господарського суду Полтавської області від 04.12.2008 р. по справі № 2/390/2006-16/97 також зазначено, що незважаючи на наявність договору купівлі-продажу державного майна № 68 від 30 червня 1994 p., укладеного між Фондом комунального майна Полтавської області та організацією орендарів Полтавської фабрики „Хімпластмас", 30.08.1996р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області та колективом виробничо-торгівельної фірми "Полтава" було укладено договір купівлі-продажу № 269, відповідно до якого нежитловий будинок розташований за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50 було продано КВТФ "Полтава". Таким чином, Фонд державного майна по Полтавській області здійснив повторну приватизацію зазначеної нежитлової будівлі, без узгодження з власником. Суд дослідив, що зміни до договору купівлі-продажу № 68 від 30 червня 1994 р., не вносилися. Будівля не була викуплена у законного власника - ЗAT фабрика "Хімпластмас". Таким чином, 30.06.94 р. організація орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" по договору купівлі-продажу державного майна № 68 придбала дільницю пластмасового цеху № 1, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50, а 30.08.96р. зазначений об'єкт нерухомості вдруге був приватизований колективною виробничо-торгівельною фірмою "Полтава". Здійснюючи повторну приватизацію нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50 відповідачем було порушене діюче на той час законодавство. Зокрема, відповідно до ст. 56 Закону України „Про власність" жоден державний орган не має права втручатися в здійснення власником повноважень щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 55 вказаного Закону власник не може бути позбавленим свого права власності, крім випадків передбачених законодавчими актами України і то лише за умови оплатності. Крім того, як свідчать матеріали справи, по договору купівлі-продажу державного майна № 68 від 30 червня 1994 p., фабрика „Хімпластмас" свої зобов'язання виконала повністю. Відповідно до ст. ст. 161, 162 діючого на момент укладення договору та часу вилучення будівлі Цивільного кодексу Української РСР виконання зобов'язань повинно здійснюватися згідно досягнутих домовленостей. Одностороння відмова від виконання зобов'язань забороняється. Відповідно до статті 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", в редакції станом на 1996р., встановлено: "Приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу об'єктів, що підлягають приватизації, працівниками цих об'єктів; продажу на аукціоні, за конкурсом". В даному випадку в матеріалах справи відсутні докази проведення аукціону або конкурсу, що дає підстави суду вважати, що приватизація (викуп) майна Колективною виробничо-торгівельною фірмою "Полтава" за адресою: м. Полтава, вул. Шевченко, 50 здійснена незаконно. Крім того, слід зазначити, що у разі продажу частини будівлі по вул. Шевченко, 50 будь-якій організації відповідно до вимог ст.114 Цивільного кодексу УРСР пріоритетне право купівлі частки спільної власності по ціні, за яку вона продається, та на інших рівних умовах мають інші учасники спільної часткової власності. Продавець частки в спільній власності зобов'язаний письмово повідомити інших власників про наміри продати частку із зазначенням ціни та інших умов продажу. Тобто, продаж частини будівлі по вул. Шевченко, 50 (при умові, що вона не була раніше приватизована фабрикою "Хімпластмас") Колективній виробничо-торгівельній фірмі "Полтава" міг проводитись лише після відмови фабрики "Хімпластмас" від пріоритетного права купівлі частки зазначеної будівлі. 30 червня 1994р. між Фондом комунальної власності Полтавської області та організацією орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" було укладено договір купівлі-продажу державного майна № 68, відповідно до якого серед іншого державного майна було продано і дільницю пластмасового цеху № 1, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50. З цього моменту і до укладення спірного договору купівлі продажу № 269 від 30.08.1996р. між Регіональним відділенням ФДМУ по Полтавській області та КВТФ "Полтава" дільниця пластмасового цеху № 1 перебувала у власності організації орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" та її правонаступника - ЗAT "Фабрика "Хімпластмас". На виконання договору купівлі-продажу № 68 від 30 червня 1994 р. організацією орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" було виплачено суму передбачену договором - 506033,3 тис. крб. і таким чином підприємство виконало взяті на себе по договору зобов'язання в повному обсязі та стало власником цілісного майнового комплексу Полтавської фабрики "Хімпластмас". В рішенні господарського суду Полтавської області від 04.12.2008 р. по справі № 2/390/2006-16/97 також зазначено, що у програмі приватизації вказано, що не підлягав приватизації будинок по вул. Шевченка, 50 лише у 1993 р. Докази заборони приватизації вказаного будинку у 1994 р. (коли був здійснений продаж) в справі відсутні. В плані приватизації державного майна Полтавської орендної фабрики "Хімпластмас" в розділі 3 "Характеристика об'єкта приватизації" в п. 3.18.5 зазначено: "Дільниця пластмасового цеху № 1, розташована по вул. Шевченка, 50, має загальну площу 1258,28 кв. м., під будівлею 670,6 кв. м." Крім того в обґрунтування зустрічного позову представник КВТФ "Полтава" в поясненні стверджує, що КВТФ "Полтава" постійно користувалася спірною будівлею до моменту укладення договору від 30.06.1994 р. Однак, як вбачається з довідки Полтавського обласного управління статистики від 19.02.2004 р. КТФ "Полтава" як юридична особа була зареєстрована 29.11.1994 р., отже не могла користуватися майном ЗАТ "Хімпластмас" до моменту свого створення. Таким чином, приватизація цілісного майнового комплексу по вул. Шевченка, 50 в м. Полтава, розташованого на земельній ділянці 1258, 28 кв. м. здійснена на законних підставах, згідно діючого на той час законодавства, а КВТФ "Полтава" не мала права на здійснення приватизації майна через викуп в 1996 році, яка була проведена з порушенням законодавства, в зв'язку з чим договір № 269 від 30.08.1996 р. купівлі-продажу державного майна нежитлової будівлі розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50 необхідно визнати недійсним. Вищий господарський суд України в постанові від 26.11.2009 р. по справі № 2/390/2006-16/97 зазначив, що відповідно до ст.11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств, малу приватизацію", продаж об'єктів малої приватизації шляхом викупу застосовується в імперативному порядку до об'єктів малої приватизації, зданих в оренду, якщо право на викуп передбачене договором оренди. План приватизації розроблено відповідно до діючого договору оренди з викупом Полтавської фабрики "Хімпластмас" в редакції від 06.07.93 р. П.3.18.5 плану приватизації передбачено включення до майна, що підлягає приватизації, дільниці пластмасового цеху № 1, розташованого по вул. Шевченка, 50, що має загальну площу 1258,28 кв.м, під будівлею 670,6 кв.м. Пунктом 7.5 плану приватизації передбачено передання приміщень, розташованих по вул. Шевченка,50, загальною площею 133,3 кв.м в оренду. План приватизації затверджено Фондом комунального майна області наказом № 248-П від 30.06.94 та уповноваженим підписати договір купівлі-продажу та акт приймання-передачі державного майна. 30.06.94 між Фондом комунального майна Полтавської області та організацією орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" укладено договір купівлі-продажу державного майна № 68. Відповідно до п.1.1 договору, серед іншого державного майна передано і дільницю пластмасового цеху № 1, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50 на земельній ділянці 1258,28 кв.м. Пунктом 1.4 договору визначалося, що приміщення загальною площею 133,3 кв.м передається в оренду. За об'єкт продажу покупцем сплачено кошти в повному обсязі. Передача проданого майна відбулася згідно акта передачі державного майна підприємства від 29.07.94. Статтею 24 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в редакції станом на 10.05.94 визначено, що з дати прийняття органом приватизації рішення про викуп до покупця переходить право володіння, користування і розпорядження цим об'єктом. Наказ про приватизацію Полтавської орендної фабрики "Хімпластмас" № 180-П виданий Фондом комунального майна в Полтавській області 10.05.94, тобто з цієї дати трудовий колектив став власником всього цілісного майнового комплексу фабрики "Хімпластмас", в тому числі, пластмасового цеху № 1, який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Шевчена, 50. Як встановлено судом першої інстанції, і цей факт не заперечується сторонами, організацією орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" сплачено по договору купівлі-продажу № 68 від 30.06.94 р. 506033,3 тис.крб. На підставі укладеного договору купівлі-продажу № 68 від 30.06.94, Фондом комунального майна області видано свідоцтво на право власності № 068, яке зареєстровано в книзі записів свідоцтв на право власності Фонду комунального майна області за № 068 від 5.08.94 р. Колегія суддів Вищого господарського суду України погодилась з висновком місцевого суду щодо правової оцінки угоди, яка укладена 30.08.96р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області та колективом виробничо-торговельна фірма "Полтава", за умовами якої укладено договір купівлі-продажу № 269, відповідно до якого, нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50, передано КВТФ "Полтава" і зазначила, що Фонд державного майна по Полтавській області здійснив повторну приватизацію зазначеної нежитлової будівлі без узгодження з власником. Щодо висновків місцевого господарського суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу за № 269 від 30.08.96, укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області та колективом виробничо-торговельної фірми "Полтава", то судом обґрунтовано відмічено, що дільницю пластмасового цеху № 1, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50 приватизовано організацією орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" на підставі договору купівлі-продажу державного майна № 68 від 30.06.94р. Колективна виробничо-торговельна фірма "Полтава" не мала права на приватизацію майна за адресою: вул. Шевченка,50, оскільки відповідно до статті 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в редакції станом на 1996 р.: "Приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом: - викупу об'єктів, що підлягають приватизації працівниками цих об'єктів; - продажу на аукціоні, за конкурсом". Втім, в матеріалах справи відсутні докази того, що був проведений аукціон чи конкурс. Колегія суддів Вищого господарського суду України також зазначила, що КТФ "Полтава", як юридична особа, зареєстрована 29.11.94р., тобто вже після того, як майно фабрики "Хімпластмас" було приватизовано. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що ТОВ "Віо-Ле" не є належним позивачем по справі, оскільки останнє не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу від 30.08.96р. та на дату укладеного договору не було власником спірної будівлі, відхилено колегією суддів Вищого господарського суду України. Так, відповідно до протоколу № 1 від 01.11.95, загальними зборами акціонерів ЗАТ фабрика "Хімпластмас" прийнято рішення про реорганізацію ЗАТ фабрика "Хімпластмас" шляхом приєднання до українсько-литовського підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Віо-Ле". На базі ЗАТ фабрика "Хімпластмас" створено філію, яка, відповідно до розпорядження Полтавського міськвиконкому № 943 від 22.12.95, взята до відома. У зв'язку з цим 20.02.96 р. майно ЗАТ фабрика "Хімпластмас" передано у власність СП "Віо-Ле". Приймаючи до уваги, що укладення угоди купівлі-продажу в 1996 році порушує оперативне управління майном, в постанові від 26.11.2009 р. по справі № 2/390/2006-16/97 Вищий господарський суд України зазначив, що визнання судом першої інстанції за ТОВ "Віо-Ле" права на позов є вірним, оскільки таке визнання має ціль поновлення порушеного права. Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. На запит господарського суду Полтавської області суду № 18/1061/11 від 05.07.2011 р.(ухвала суду від 04.07.2011 р. по справі № 18/1061/11) державним реєстратором Управління з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Полтавської міської ради надано відповідь (№ 01-30/01/677 від 12.07.2011 р.та № 01-30/01/666 від 08.07.2011 р.) про те, що Закрите акціонерне товариство фабрика "Хімпластмас" зареєстроване розпорядженням Полтавського міськвиконкому № 937-р від 16.11.1994 р. Засновниками товариства згідно положень установчого договору виступили члени організації орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас" у кількості 435 чоловік. Поіменний перелік цих осіб зазначено у підписному листі засновників ЗАТ фабрика "Хімпластмас", який зберігається разом із розпорядженням Полтавського міськвиконкому № 937-р від 16.11.1994 р. в архіві міськвиконкому. Розпорядженням Полтавського міськвиконкому № 919-р від 15.12.1995 р. ЗАТ фабрика "Хімпластмас"було виключено з державного реєстру у зв"язку з реогрганізацією шляхом приєднання до Українсько-литовського спільного підприємства у вигляді ТОВ "Віо-Ле". ТОВ "Віо-Ле" (ідентифікаційний код 14365573) було зареєстроване 28.12.1992 р. Білгород-дністровською райдержадміністрацією (розпорядження № 442) під найменуванням Українсько-литовське спільне підприємство у вигляді ТОВ "Віо-Ле". 14.07.2005 р. були зареєстровані зміни до установчих документів юридичної особи- Українсько-литовське спільне підприємство у вигляді ТОВ "Віо-Ле" у зв"язку зі зміною найменування на ТОВ "Віо-Ле", місцезнаходження - на м. Полтаву, вул. Сінну, 2/49. Таким чином, ТОВ "Віо-Ле" є правонаступником ЗАТ фабрика "Хімпластмас" та Організації орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас". Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що на підставі договору купівлі-продажу № 68 від 30.06.1994 р. організація орендарів Полтавської фабрики "Хімпластмас", правонаступником якої є ЗАТ "Фабрика "Хімпластмас" придбала у власність дільницю пластмасового цеху № 1 за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50, що підтверджується судовими рішеннями по справі № 2/390/2006-16/97, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Віо-Ле" до Полтавської міської ради про визнання за ним права власності на об"єкт нерухомості за вищевказаною адресою обгрунтовані і підтверджуються матеріалами справи. Як вбачається з інвентаризаційного опису № 19, на виконання пункту 1.4. договору купівлі-продажу № 68 від 30.06.1994 р. організації орендарів Полтавської фабрики «Хімпластмас»Фондом комунальної власності майна області по вул.Шевченка, 50, м. Полтава передано додатково в оренду приміщення загальною площею 133,3 кв.м.: коридор-19,2 м.кв., битовка сбор.-12,9 м. кв., склейка -17,0 м. кв., коридор- 7,7м.кв., начальник цеха - 10,5 м. кв., контора мастер. -11,3 м. кв., коридор-1,9 м. кв., упаковка-14,4 м. кв., склад. готов. прод. -3,8 м. кв., сборка деталей -22,8 кв.м., сторож. -6,8 м.кв., битов. подсобн. рабоч. -5,0 м.кв. Як пояснив представник позивача в судових засіданнях, і не заперечували відповідач та треті особи, договір оренди на вищезазначені приміщення сторонами договору купівлі-продажу № 68 від 30.06.1994 р. не укладався. Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної дiлянки суд може визнати за ним право власностi на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на нiй, якщо це не порушує права iнших осiб. За змістом наведених норм кодексу, підставами для відмови у визнанні права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці, є порушення прав інших осіб та невідповідність самочинно збудованих споруд будівельним нормам і правилам. Відповідачем не надано доказів того, що самочинно збудовані та переплановані приміщення, розташовані за адресою: вул. Шевченка, 50 в м. Полтава, порушують права інших осіб. Згідно листа від 03.02.11р. № 7/16-01-23/156 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області перепланування, проведене на об»єкті нерухомості, розташованому за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 50, не порушені несучі будівельні конструкції. Зазначені перепланування виконані з дотриманням будівельних норм та правил. Таким чином, вказане перепланування не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будівлі, відповідає вимогам будівельних норм і правил, не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимоги позивача про визнання права власності, та визнає дану вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІО-ЛЕ»право власності на об'єкт нерухомості розташований за адресою м.Полтава, вул. Шевченка, 50, що відповідно до технічного паспорту від 19 січня 2010 року (інвентаризаційна справа № 23348) складається з: адміністративний будинок А-1, А-2 (підвал: приміщення № 1 підвал - 13,5 кв.м., приміщення № 2 підвал - 29,8 кв.м, приміщення № 3 підвал - 13,2 кв.м., приміщення № 4 вхід у підвал - 7,0 кв.м.; першій поверх: приміщення № 5 торгівельна зала - 146,3 кв.м., приміщення № 14 торгівельна зала - 36,5 кв.м., приміщення № 14а примірочна - 1,3 кв.м., приміщення № 146 примірочна - 1,3 кв.м., приміщення № 14в примірочна - 1,3 вк.м., приміщення № 14г примірочна - 1,4 кв.м., приміщення № 14д примірочна - 1,4 кв.м., приміщення № 14е примірочна - 1,4 кв.м., приміщення № 14ж примірочна - 1,4 кв.м., приміщення № 14з кабінет - 21,6 кв.м., приміщення № 15 майстерня - 16,0 кв.м., приміщення № 16 побутова - 17,2 кв.м., приміщення № 17 підсобне приміщення - 14,5 кв.м., приміщення № 20 топічна - 7,5 кв.м., приміщення № 21 коридор - 3,7 кв.м., приміщення № 22 вмивальня -1,2 кв.м., приміщення № 23 вбиральня - 1,7 кв.м., приміщення № 27 вестибуль - 18,8 кв.м., приміщення № 28 сходова клітина - 10,8 кв.м., приміщення № 29 коридор - 4,9 кв.м., приміщення № 30 санвузол - 1,5 кв.м., приміщення № 31 склад - 7,3 кв.м., приміщення № 32 топічна - 7,5 кв.м., приміщення № 33 торгівельна зала - 75,9 кв.м.; другий поверх: приміщення № 34 сходова клітина - 16,2 кв.м., приміщення № 35 торгівельна зала - 126,7 кв.м., приміщення № 35а коридор - 11,6 кв.м., приміщення № 36 кабінет - 17,7 кв.м., приміщення № 37 шафа - 0,5 кв.м., приміщення № 38 шафа - 0,6 кв.м., приміщення № 39 шафа - 0,6 кв.м., приміщення № 40 шафа - 0,3 кв.м., приміщення № 41 кабінет - 12,1 кв.м., приміщення № 42 спеціальна частина - 13,8 кв.м., приміщення № 43 кладова - 0,7 кв.м., приміщення № 44 кабінет - 16,7 кв.м., приміщення № 45 кабінет - 13,5 кв.м., приміщення № 45а кабінет - 9,7 кв.м., приміщення № 46 архів - 3,8 кв.м., приміщення № 47 відділ постачання - 22,8 кв.м. приміщення № 48 відділ постачання - 9,8 кв.мі, приміщення № 49 кабінет -15,9 кв.м., приміщення № 50 коридор - 17, 2 кв.м.); склади А -1, А2-1 (приміщення № 1 склад - 44,4 кв.м., приміщення № 2 склад - 36,7 кв.м.); склади А3-1 (приміщення № 1 приміщення - 5,8 кв.м., приміщення № 2 вбиральня - 6,7 кв.м., приміщення № 3 вбиральня - 4,8 кв.м, приміщення № 4 склад - 11,6 кв.м., приміщення № 5 склад - 13,6 кв.м.). Суддя Солодюк О.В. Повний текст рішення виготовлено та підписано 8 вересня 2011 року. Примітка: Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому cm. 85 ГПК України та може бути оскаржене в порядку, визначеному cm. 93 ГПК України.

Результат: granted