Вид судочинства: admin_offense
Суддя: Яковлева В. С.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
ПостановоюКомінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з рішенням районного суду, адвокат Кравцов С.О., що діє в інтересах [PERSON], подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року та закрити провадження у справі. Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що [PERSON] не був присутній у судовому засіданні 28.11.18р. з причин, які жодним чином не залежали від його волі, внаслідок чого судом першої інстанції було грубо порушено право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки питання щодо винуватості [PERSON] було вирішено за його відсутності. Останній був позбавлений можливості надавати пояснення, реалізувати право на правову допомогу. Копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 13.12.18р., коли і дізнався про її зміст. Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скаргаадвоката Кравцова С.О., що діє в інтересах [PERSON], була подана 20.12.2018 року (а.с. 22), тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження. (останній день подання апеляційної скарги у межах строку - 10.12.18р. (з урахуванням вихідних) Дослідивши зазначені матеріали, приходжу до висновку, що причину, на яку посилається апелянт, а саме - розгляд справи за відсутності [PERSON] та отримання копії оскаржуваного рішення 13.12.18р., не можна вважати поважною для пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, а саме - змісту постановиКомінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року (а.с. 15), [PERSON] був присутній у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови, а відтак, був ознайомлений із порядком та строками її оскарження. Крім того, того ж дня власноруч подав до суду заяву щодо визнання вини у інкримінованому йому правопорушенні та отримав копію постанови (а.с. 14, 16). Викладене, в свою чергу, дає підстави вважати, що апелянт був у повній мірі обізнаний про прийняте судом рішення та мав об»єктивну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк самостійно або через свого захисника, однак, на власний розсуд не скористався такою можливістю. Крім того, договір про надання правової допомоги між адвокатом Кравцовим С.О. та [PERSON] укладений лише 12.12.18р. (поза межами строку апеляційного оскарження). В даному випадку право апеляційного оскарження захисником, який не приймав участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, є похідним від права апеляційного оскарження особи, яка є притягнутою до адміністративної відповідальності. Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено. Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
В задоволенні клопотанняадвоката Кравцова С.О., що діє в інтересах [PERSON], про поновлення строку на оскарження постановиКомінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року - відмовити. Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала. Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Суддя Харківського апеляційного суду В.С. Яковлева

Результат: denied