Вид судочинства: commercial
Суддя: Соловей Л.А.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02

Обставини справи:
19.12.18 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Наса Граніт" (споживач/відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №22-474 (а.с.6-9). Згідно п.1.1 Договору, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Відповідно до пункту 2.1 Договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пунктом 3.1 Договору сторони передбачили, що датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком №1 до цього договору. Пунктом 3.2. договору \~сторони передбачили, що споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, зазначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору. Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п. 3.3 договору). Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами згідно з механізмом визначення ціни електричної енергії за обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до договору (п. 5.1 договору). Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.5. договору). Згідно п. 5.7. договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг, та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки. Згідно з п. 5.13. договору, комерційна пропозиція є додатком 2 до договору. Після прийняття споживачем комерційних пропозицій постачальника, внесення змін до них можливе за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством. Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника \~(п. 13.1. договору). Умовами комерційної пропозиції №1-ZHOEK-22-474, що є додатком № 2 до договору (а.с.10-11) передбачено, що ціна постачання електричної енергії = 1,98277грн без ПДВ. В розділі "Спосіб оплати" комерційної пропозиції №1-ZHOEK-22-474 вказано, що споживач здійснює попередню оплату наступним чином: - до 01 числа розрахункового місяця - платіж у розмірі 100% від суми очікуваного споживання електроенергії в розрахунковому періоді; - за індивідуально погодженим графіком. У разі, якщо вартість спожитої електроенергії перевищить вартість заявлених договірних величин, остаточний розрахунок протягом п`яти робочих днів від дня отримання рахунка. В розділі "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати" передбачено, що по закінченню розрахункового місяця, постачальника до 5 числа наступного за розрахунковим періодом надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у попередньому місяці. Оплата рахунку здійснюється споживачем у строки зазначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати його отримання. На виконання умов договору відповідачем у період з 01.07.20 по 01.10.20 спожито електричну енергію на загальну суму 110593,56грн, на оплату якої позивачем виставлялися відповідні рахунки (а.с.12-14). Вказані рахунки було вручено споживачу, про що свідчить відповідні відмітки, які міститься на них. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання щодо своєчасної оплати виставлених рахунків за постачання електроенергії виконав частково на суму 20000,00грн (а.с.53). Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань за останнім утворилась заборгованість перед позивачем \~за постачання електричної енергії в загальній сумі 90593,56грн. За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з енергопостачання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та всі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з комерційною пропозицією №1-ZHOEK-22-474, який укладено шляхом підписання відповідачем 19.12.18 заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії з 01.01.19. Згідно із ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виставлялись рахунки на оплату за постачання електричної енергії за період з липня по вересень 2020 року. Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначалось вище, відповідно до пункту 5.7 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Проте, у передбачені договором строки (5 робочих днів від дати отримання рахунка) відповідачем не було оплачено в повному обсязі надані послуги постачання електроенергії за період з 01.07.20 по 30.09.20. Враховуючи відсутність доказів сплати підтвердженої матеріалами справи заборгованості відповідача за надані послуги поставки електроенергії, суд прийшов до висновку про задоволення вимог \~в частині стягнення основного боргу у розмірі 90593,56грн. Також, позивач просить за порушення строків проведення розрахунків стягнути з відповідача 2989,99грн пені, нарахованої на підставі п.5.8 договору №22-474 від 19.12.18 \~за період з 12.08.20 по 20.11.20 (а.с.15). Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Пунктом 5.8 договору передбачено, що разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Перевіривши розрахунок пені суд вважає, що пеня у розмірі 2989,99грн є обґрунтовано заявленою, оскільки нарахована відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та з урахуванням ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. Також позивач просить стягнути з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ГПК України 747,50грн 3% річних та 883,77грн інфляційних. Як унормовано приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних (а.с.16-17), суд дійшов висновку, що 3% річних у сумі 747,50грн та 883,77грн інфляційних нараховані обґрунтовано та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ст.ст.13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України). Відповідач доказів сплати заборгованості не надав, доводів позивача не спростував. За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню повністю на суму 95214,82грн заборгованості, з яких: 90593,56грн основного боргу за спожиту електричну енергію, 2989,99грн пені, 883,77грн інфляційних та 747,50грн 3% річних. Судовий збір, відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, покладається на \~відповідача. Що стосується витрат на надання правової допомоги у розмірі 6000,00грн, суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1\~ ст.16 ГПК України). Відповідно до ч.3\~ ст.123 ГПК України\~ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ ст.16 ГПК України). Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~ визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Так, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ№000735 від 23.02.15, видане Приведьону Віталію Миколайовичу (а.с. 65). Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1\~ ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини 3\~ статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~ при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 06.05.19 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (клієнт) та адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (адвокат) укладено договір №1 про надання правничої допомоги (а.с.20-22). Пунктом 1.1 договору №1, визначено, що предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Згідно з п.4.1 вказаного договору, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору (п.4.2 договору). 12.11.20 між адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" укладено додаткову угоду №17 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19 (а.с.23). Відповідно до положень додаткової угоди №17 від 12.11.20 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19, за правову допомогу у формі аналізу законодавства, судової практики, підготовки та надання документів, збирання та оформлення доказів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта, по справі за позовом до ТОВ "Наса Грініт" про стягнення заборгованості \~встановлено гонорар у розмірі - 6000,00грн. Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, останній надав також до матеріалів справи детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19 та додаткової угоди №17 від 12.11.20, відповідно до якого вартість послуг становить 6000,00грн (а.с.24). Згідно з детальним описом та розрахунком наданих послуг (робіт) адвокат надав позивачу правову допомогу відповідно до умов договору та додаткової угоди, а позивач прийняв таку правову допомогу, а саме: - збір доказів - 1500,00грн; - підготовка та оформлення зібраних доказів для надання до суду - 1500,00грн; - підготовка позовної заяви та розрахунків - 3000,00грн. Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами. За змістом пункту 1 частини 2 статті\~ 126, частини 8 статті\~ 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~ статті 126 цього Кодексу). Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.19 у справі №922/445/19. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, приймаючи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак суд задовольняє зазначені вимоги позивача щодо відшкодування за рахунок відповідача його витрат, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі \~6000,00грн.

Резолютивна частина:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" до ТОВ "НАСА Граніт" задовольнити повністю. 2. Стягнути з \~Товариства з обмеженою відповідальністю "НАСА Граніт" (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул.Жовтнева, 50, код ЄДРПОУ 39915251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, м.Житомир, майдан Перемоги, буд.10, код ЄДРПОУ 42095943): - 90593,56грн основного боргу; - 2989,99грн пені; - 747,50грн 3% річних; - 883,77грн інфляційних; - 2102,00грн \~витрат по сплаті судового збору; - 6000,00грн \~витрат на професійну правничу допомогу. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Суддя \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Соловей Л.А. \~ Віддрукувати: 3 прим. 1- в справу 2- позивачу; 3 - відповідачу (рек. з повід) \~

Результат: granted