Вид судочинства: commercial
Суддя: Науменко А.О.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02

Обставини справи:
24.02.2015 між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (постачальник електричної енергії, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Генерація" (споживач, позивач) укладено договір про постачання електричної енергії №3106, відповідно до п. 1 якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. У п. 9.5 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Відповідно до п. 2.3.4 договору споживач зобов`язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію". За умовами пунктів 1, 3, 6 додатка №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. У разі відсутності попередньої оплати, оплата споживання протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановим платежем по рахунку, який направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період з 1 по останній календарний день місяця на суму 100% від вартості обсягу договірної величини електричної енергії відповідного розрахункового періоду. Кінцевим терміном оплати є 10 число поточного місяця. За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу споживання електричної енергії, згідно даних наданого споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача. Як вбачається з матеріалів справи, за період з лютого 2015 року по січень 2019 року позивач оплатив відповідачу вартість електричної енергії в загальній сумі 680942,55 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №78 від 06.03.2015 на суму 1027,28 грн. (за лютий 2015 року), №83 від 06.03.2015 на суму 3392,80 грн. (за березень 2015 року), №237 від 05.05.2015 на суму 8070,31 грн. (за травень 2015 року), №297 від 03.06.2015 на суму 7953,89 грн. (за червень 2015 року), №370 від 06.07.2015 на суму 6557,41 грн. (за липень 2015 року), №433 від 05.08.2015 на суму 9508,09 грн. (за серпень 2015 року), №524 від 09.09.2015 на суму 16113,46 грн. (за вересень 2015 року), №607 від 09.10.2015 на суму 2307,07 грн. (за вересень 2015 року), №692 від 03.11.2015 на суму 9610,86 грн. (за листопад 2015 року), №746 від 17.11.2015 на суму 11179,70 грн. (за жовтень 2015 року), №801 від 02.12.2015 на суму 7936,75 грн. (за грудень 2015 року), №896 від 05.01.2016 на суму 17291,50 грн. (за грудень 2015 року), №905 від 12.01.2016 на суму 987,84 грн. (за січень 2016 року), №980 від 01.02.2016 на суму 16013,52 грн. (за лютий 2016 року), №1078 від 01.03.2016 на суму 16442,66 грн. (за березень 2016 року), №1176 від 05.04.2016 на суму 15258,24 грн. (за травень 2016 року), №1308 від 10.05.2016 на суму 7898,05 грн. (за травень 2016 року), №1390 від 02.06.2016 на суму 10507,07 грн. (за червень 2016 року), №1489 від 01.07.2016 на суму 9744,89 грн. (за липень 2019 року), №1588 від 29.07.2016 на суму 12231,94 грн. (за серпень 2016 року), №1663 від 02.09.2016 на суму 13207,36 грн. (за вересень 2016 року), №1707 від 03.10.2016 на суму 10532,15 грн. (за жовтень 2016 року), №1789 від 03.11.2016 на суму 22972,19 грн. (за листопад 2016 року), №1874 від 02.12.2016 на суму 21705,14 грн. (за грудень 2016 року), №1938 від 04.01.2017 на суму 19883,14 грн. (за січень 2017 року), №2024 від 03.02.2017 на суму 18835,14 грн. (за лютий 2017 року), №2091 від 02.03.2017 на суму 21072,82 грн. (за березень 2017 року), №2172 від 03.04.2017 на суму 11922,63 грн. (за квітень 2017 року), №2264 від 11.05.2017 на суму 8850,24 грн. (за травень 2017 року), №2315 від 06.06.2017 на суму 9662,67 грн. (за червень 2017 року), №2393 від 07.07.2017 на суму 10823,98 грн. (за липень 2017 року), №2441 від 31.07.2017 на суму 12854,78 грн. (за серпень 2017 року), №2517 від 11.09.2017 на суму 10912,11 грн. (за вересень 2019 року), №2577 від 02.10.2017 на суму 12487,75 грн. (за жовтень 2017 року), №2637 від 27.10.2017 на суму 20394,89 грн. (за листопад 2017 року), №2707 від 04.12.2017 на суму 20410,66 грн. (за листопад 2017 року), №2792 від 05.01.2018 на суму 15567,14 грн. (за січень 2018 року), №2838 від 05.02.2018 на суму 22599,78 грн. (за лютий 2018 року), №2923 від 02.03.2018 на суму 13699,89 грн. (за березень 2018 року), №3003 від 02.04.2018 на суму 13795,28 грн. (за квітень 2018 року), №3071 від 08.05.2018 на суму 11640,75 грн. (за травень 2018 року), №3131 від 01.06.2018 на суму 12272,88 грн. (за червень 2018 року), №3192 від 03.07.2018 на суму 13231,98 грн. (за липень 2018 року), №3276 від 31.07.2018 на суму 17014,52 грн. (за серпень 2018 року), №3301 від 20.08.2018 на суму 12663,60 грн. (за вересень 2018 року), №3382 від 21.09.2018 на суму 15155,44 грн. (за жовтень 2018 року), №3464 від 24.10.2018 на суму 23345,15 грн. (за листопад 2018 року), №3528 від 19.11.2018 на суму 21617,51 грн. (за грудень 2018 року), №3613 від 21.12.2108 на суму 21877,65 грн. (січень 2019 року). Відповідно до актів прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) за відповідний період, які підписані обома сторонами, позивачем спожито активну електричну енергію на такі суми: - за лютий 2015 року - 1027,28 грн.; - за березень 2015 року - 8797,62 грн.; - за квітень 2015 року - 12389,65 грн.; - за травень 2015 року - 7530,53 грн.; - за липень 2015 року - 8478,49 грн.; - за червень 2015 року - 6557,41 грн.; - за серпень 2015 року - 16113,46 грн.; - за вересень 2015 року - 2307,07 грн.; - за жовтень 2015 року - 11179,70 грн.; - за листопад 2015 року - 17276,89 грн.; - за грудень 2015 року - 17291,50 грн.; - за січень 2016 року - 16013,52 грн.; - за лютий 2016 року - 16442,66 грн.; - за березень 2016 року - 18029,52 грн.; - за квітень 2016 року - 12755,89 грн.; - за травень 2016 року - 9591,23 грн.; - за червень 2016 року - 9744,89 грн.; - за липень 2016 року - 11147,14 грн.; - за серпень 2016 року - 13207,36 грн.; - за вересень 2016 року - 10061,93 грн.; - за жовтень 2016 року - 15880,55 грн.; - за листопад 2016 року - 21705,14 грн.; - за грудень 2016 року - 24187,22 грн.; - за січень 2017 року - 17872,76 грн.; - за лютий 2017 року - 19465,66 грн.; - за березень 2017 року - 19311,92 грн.; - за квітень 2017 року - 13556,42 грн.; - за травень 2017 року - 9248,60 грн.; - за червень 2017 року - 9971,88 грн.; - за липень 2017 року - 10370,52 грн.; - за серпень 2017 року - 14153,86 грн.; - за вересень 2017 року - 8862,96 грн.; - за вересень 2017 року - 12026,10 грн.; - за листопад 2017 року - 20410,66 грн.; - за грудень 2017 року - 18637,03 грн.; - за січень 2018 року - 18920,74 грн.; - за лютий 2018 року - 13115,17 грн.; - за березень 2018 року - 19570,00 грн.; - за квітень 2018 року - 17613,01 грн.; - за травень 2018 року - 11526,35 грн.; - за червень 2018 року - 12481,90 грн.; - за липень 2018 року - 12456,62 грн.; - за серпень 2018 року - 15155,44 грн.; - за вересень 2018 року - 9773,53 грн.; - за жовтень 2018 року - 12577,24 грн.; - за листопад 2018 року - 24192,53 грн.; - за грудень 2018 року - 21358,15 грн. Станом на 01.01.2019 сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків № 3106 від 01.02.2019, у якому засвідчили наявність у позивача переплати за спожиту електричну енергію в сумі 30597,85 грн. З 01.01.2019 відповідач фактично припинив здійснення функцій постачальника електричної енергії у зв`язку з прийняттям Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017, постанов НКРЕКП № 1415 від 13.11.2018 та № 312 від 14.03.2018. Так, з 11.06.2017 набрав чинності Закон України від 13.04.2017 № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії", який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії" господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1415 від 13.11.2018 (пункти 1, 2) постановлено: - видати Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" (код ЄДРПОУ 00130926) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Запорізької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством); - анулювати Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" (код ЄДРПОУ 00130926) з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 73, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 74, на підставі пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії". Згідно з п.п. 3 п. 3 вказаної постанови зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" до 01 січня 2019 року укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачами, електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії Публічного акціонерного товариство "Запоріжжяобленерго", та договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії таким споживачам, із відкладальною умовою набрання ними чинності з 01 січня 2019 року. 14.03.2018 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнята постанова № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", відповідно до пунктів 1, 2 якої затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), а також визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Пунктом 1.1.1 Правил визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Відповідно до п. 6.1.21 Правил постачальник послуг комерційного обліку має передати адміністратору комерційного обліку фактичні дані комерційного обліку на момент зміни електропостачальника. Упродовж одного робочого дня після зміни електропостачальника адміністратор комерційного обліку надсилає отримані фактичні дані попередньому та новому електропостачальникам. Зазначені дані є підставою для коригуючих взаєморозрахунків між споживачем та попереднім електропостачальником та початковими даними для розрахунків споживача з новим електропостачальником. У зв`язку з припиненням здійснення відповідачем функцій постачальникА електричної енергії позивач надіслав відповідачу лист-вимогу вих. №29 від 23.07.2019 про повернення надмірно сплачених коштів у сумі 30597,85 грн. Лист-вимога отриманий відповідачем 24.07.2019. У відповідь на дану вимогу відповідач надіслав позивачу лист від 29.08.2019 №007-67/14591 з пропозицією укласти договір про реструктуризацію заборгованості та погодити повернення позивачу коштів протягом трьох місяців рівними частками, починаючи з вересня 2019 року. 01.10.2019 позивач надіслав відповідачу з супровідним листом вих. №44 від 30.09.2019 проект угоди про реструктуризацію заборгованості від 30.09.2019. Відповідач, у свою чергу, в листі від 09.10.2019 №007-067/16913 запропонував позивачу власний договір про порядок погашення надмірно сплачених коштів Жодний з цих проектів сторони не підписали, тобто умови реструктуризації сторонами не були погоджені. На підставі вказаних обставин, оскільки відповідач не виконав вимоги позивача про повернення коштів, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 30597,85 грн основного боргу, а також 767,04 грн 3% річних та 1050,75 грн інфляційних втрат за час прострочення повернення коштів. Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Спірні правовідносини сторін є господарськими та виникли з договору про постачання електричної енергії № 3106 від 24.02.2015. З матеріалів справи та змісту підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків №3106 від 01.02.2019 вбачається наявність у позивача переплати за активну електричну енергію в сумі 30597,85 грн. Оскільки з січня 2019 року відповідач не здійснює постачання електричної енергії позивачу, відпали підстави для утримання відповідачем попередньої оплати позивача за електричну енергію в 30597,85 грн. Відповідач не заперечує, що з боку позивача має місце переплата коштів за електричну енергію в сумі 30597,85 грн, проте зазначає про відсутність у відповідача можливості повернути ці кошти. 23.07.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, яка була отримана відповідачем 24.07.2019 та залишена без задоволення. В силу норми ст. 599 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач довів та документально підтвердив наявність переплати за договором про постачання електричної енергії № 3106 від 24.02.2015 в сумі 30597,85 грн. Вказана сума переплати підтверджується актом звірки між сторонами. Підписання акта звірки сторонами свідчить про визнання заборгованості (аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 187/789/17). Відповідач не надав суду доказів повернення позивачу переплати в сумі 30597,85 грн. Посилання відповідача на те, що банк не виконує розпорядження відповідача щодо перерахування коштів позивачу не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути кошти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 96, ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном і та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розрахунки із використанням спеціального рахунку запроваджені законодавством для зарахування коштів споживачів, перерахованих в якості оплати за спожиту електричну енергію. Втім, законодавством не встановлено обмежень щодо здійснення відповідачем розрахунків з кредиторами зі свого поточного рахунку. Крім того, твердження відповідача про направлення неодноразово до уповноваженого банку платіжних доручень з вимогою про повернення коштів не підтверджені будь-якими доказами. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів передоплати в сумі 30597,85 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За прострочення повернення коштів позивач на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 767,04 грн за період з 01.01.2019 по 01.11.2019 та інфляційні втрати в сумі 1050,75 грн. за період з січня по липень 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 погодилася з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Разом з цим, суд зазначає, що позивач невірно нараховує 3% річних, починаючи з 01.01.2019, оскільки вимога про повернення коштів була направлена відповідачу тільки 23.07.2019, а отримана - 24.07.2019. Суд здійснив перерахунок 3% річних (з урахуванням дати отримання відповідачем вимоги 24.07.2019), звідси 3% річних від суми боргу 30597,85 грн. склали 251,49 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 251,49 грн. У стягненні 3% річних у сумі 515,55 грн. суд відмовляє. Вимогу позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за визначений позивачем період (з січня по липень 2019 року) суд визнав необґрунтованою, оскільки зобов`язання з повернення коштів передоплати виникли у відповідача тільки в липні 2019 року. Отже, нарахування інфляційних втрат з січня по червень 2019 року є безпідставним. Оскільки найменший період розрахунку інфляційних втрат становить один повний місяць, а прострочення виконання в липні 2019 року становить менше місця, суд відмовляє у стягненні інфляційних втрат повністю. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог. Так, судовий збір за розгляд позовних вимог в даній справі складає 1921,00 грн., який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 4132 від 30.10.2019. Пропорційно до задоволених позовних вимог на відповідача покладається судовий збір у сумі 1828,18 грн, на позивача - 92,82 грн. Відповідач у відзиві на позов просив суд розстрочити виконання рішення суду у даній справі з огляду на складний фінансовий стан відповідача та особливий статус відповідача як підприємства державного сектору економіки. Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. При розгляді заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення суд враховує заперечення позивача проти даної заяви, які ґрунтуються на тому, що відповідачу було відомо про необхідність повернення коштів передоплати ще до 01.01.2019 і відповідач вже протягом року не повертає ці кошти. Позивач вважає, що збитковість діяльності відповідача не є виключною підставою для надання розстрочки виконання рішення, і враховуючи показники фінансової діяльності відповідача, а також інтереси позивача, просить відмовити в задоволені заяви відповідача про розстрочку виконання судового рішення. Проаналізувавши обставини, якими мотивовано необхідність розстрочення виконання рішення суду в даній справі, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, подані відповідачем в підтвердження важкого матеріального становища, суд не встановив виняткових обставин, які ускладнюють одночасне та повне виконання рішення суду в даній справі, з огляду на те, що розмір стягуваних сум не є значним, а відповідач здійснює господарську діяльність та має певні грошові надходження від цієї діяльності, за рахунок яких можлива сплата коштів, присуджених судовим рішенням. У зв`язку з цим в наданні розстрочки виконання судового рішення суд відмовляє.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", ідентифікаційний код юридичної особи 00130926 (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація", ідентифікаційний код юридичної особи 32075475 (49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фабра, буд. 10) 30597 (тридцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн 85 коп. основного боргу, 251 (двісті п`ятдесят одна) грн 49 коп. 3% річних та 1828 (одна тисяча вісімсот двадцять вісім) грн 18 коп. судового збору. 3. В частині позовних вимог щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", ідентифікаційний код юридичної особи 00130926 (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Генерація", ідентифікаційний код юридичної особи 32075475 (49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фабра, буд. 10) 1050 (одна тисяча п`ятдесят) грн 75 коп. інфляційних втрат, 515 (п`ятсот п`ятнадцять) грн 55 коп. 3% річних та 92 (дев`яносто дві) грн 82 коп. судового збору відмовити. 4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 13.01.2020. Суддя А.О. Науменко

Результат: partial