Вид судочинства: commercial
Суддя: Дупляк Степан Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Криворізька міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою від 29.10.2024 за вих. №182 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСТРОЙБЕТОН" (далі - відповідач) про стягнення 272.484,37 грн заборгованості за користування земельними ділянками комунальної власності. Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4805/24 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2024. Ухвалою від 01.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження). Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2024 надсилалася відповідачу на адресу: Україна, 50042, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, ПРОСПЕКТ 200-РІЧЧЯ КРИВОГО РОГУ, будинок 3, квартира 110, за трек-номером 0610204004946. Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду без вручення адресату, зокрема, 04.12.2024 з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5). Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними. Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, з позначкою "адресат відмовився". Верховний Суд в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/514/21 зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статей 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, господарський суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення. Суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України). Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. При цьому, відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Правильність адреси місця проживання відповідача підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвала від 01.11.2024 Господарського суду Дніпропетровської області була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Так, суд встановив, що ухвала від 01.11.2024 вважається врученою відповідачу 01.12.2024 (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки за закінченням терміну зберігання). Відповідачу(ам) в ухвалі від 01.11.2024 встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач(і) має(ють) право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України, власні заяви чи клопотання, подання яких передбачене положеннями ГПК України, (у разі наявності), а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ГПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів, в т.ч. заяв чи клопотань, відповідач(і) зобов`язаний(і) надіслати іншим учасникам справи, докази чого надати суду разом з відзивом (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). Крім цього, відповідачу(ам) роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем(ами) відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України). Отже, строк для подачі відзиву тривав до 16.12.2024. Станом на дату винесення рішення відзив не наданий. Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України). З урахуванням того, що відповідач не скористався правом на подачу відзиву, господарський суд вирішив справу за наявними матеріалами. Таким чином об`єктивних обставин, що не залежали від волевиявлення відповідача, та які могли б вплинути на пропуск встановленого процесуального строку на подачу відзиву, не вбачається. Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, \~на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі. З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. А тому справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти, а також те, що суддя Дупляк С.А. з 16.12.2024 по 05.01.2025 перебував у відпустці. Стислий виклад позиції позивача Позивач наголошує, що спірні земельні ділянка є сформованими, а відповідач у спірний період використовував їх /земельні ділянки/ без будь-якого договірного врегулювання, а отже безпідставно зберіг у себе грошові кошти, які мали бути внесені до місцевого бюджету в якості орендної плати за використання земельних ділянок. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач відзив не надав. 2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У даному випадку до предмета доказування входить: визначення фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянкою у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; площа земельної ділянки; сума, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Суд встановив, що 02.08.2011 \~сформовано земельну ділянку площею 0,2156 га, кадастровий номер 1211000000:07:001:0021, та земельну ділянку площею 0,8080 га, кадастровий номер 1211000000:07:001:0022, які розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, \~вулиця Черкасова, 58/1, \~є сформованими з 02.08.2011, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.10.2024 №ЗВ-1200369942024 та №ЗВ-1200369962024. Рішенням Криворізької міської ради від 29.09.2010 № 4080 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Черкасова, 58/1 та надання її в оренду для розміщення існуючого комплексу з виробництва бетону затверджено ТОВ СТРОЙБЕТОН проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення існуючого комплексу з виробництва бетону на вул. Черкасова, 58/1 у Тернівському районі м. Кривого Рогу та надано в оренду земельні ділянки промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення загальною площею 1,0236 га, з них: - 0,2156 га - Ділянка №1, - 0,8080 га - Ділянка №2. 23.12.2010 між Криворізькою міською радою та ТОВ СТРОЙБЕТОН строком на 5 років був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,8080 га, з кадастровим номером 1211000000:07:001:0022, наданої для розміщення існуючого комплексу з виробництва бетону (Ділянка №2) (державна реєстрація договору від 02.08.2011 МІ 21100004000600). Також, 23.12.2010 між Криворізькою міською радою та ТОВ СТРОЙБЕТОН строком на 5 років був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,2156 га, з кадастровим номером 1211000000:07:001:0021, наданої для розміщення існуючого комплексу з виробництва бетону (Ділянка №1) (державна реєстрація договору від 02.08.2011 №121100004000599). Рішеннями Криворізької міської ради від 26.08.2015 №3893 та від 21.10.2015 до діючих на той час договорів оренди зареєстрованих 02.08.2011 за №121100004000600 та №121100004000599 внесено зміни, а саме визнано орендарем земельних ділянко відповідача - ТОВ КРИВОРІЖСТРОЙБЕТОН. Докази продовження строку дії договору оренди, або укладення нових договорів оренди вказаних земельних ділянок до матеріалів справи не надано. Дані обставини були встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області №904/4303/23 від 19.10.2023, яким позовні вимоги \~задоволені у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворіжстройбетон" на користь Криворізької міської ради кошти за користування земельними ділянками комунальної власності з кадастровими номерами 1211000000:07:001:0021 та 1211000000:07:001:0022, за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 в розмірі 236.942,93 грн та судовий збір у розмірі 3.554,14 грн. 15.11.2023 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 було видано наказ. Відповідно до частини 4\~ статті 75 Господарського процесуального кодексу України\~ обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Відповідачем 12.06.2015 на праві власності зареєстровано комплекс нежитлових будівель та споруд, розташований за адресою вулиця Черкасова, будинок 58/1, місто Кривий Ріг (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 656923212110). Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №523, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу. Також рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506 встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу, яким установлено, у тому числі, ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, та яке набрало чинності з 01.01.2022. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному сайті публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2016 рік - 1,06; 2017 рік - 1,0; 2018 рік - 1,0; 2019 рік - 1,0; 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення), за 2022 рік - 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь); за 2023 -1,051. Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.10.2024 № НВ-0002616922024 та №НВ-0002616972024, земельні ділянки, що використовується відповідачем за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, \~вулиця Черкасова, 58/1, за цільовим призначенням віднесені до секції 11.03 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, що відповідає розміру ставки орендної плати - 3% від нормативної грошової оцінки земель міста. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:07:001:0022, відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.12.2022 №97-4-0.110,4-13350/301-22, становить 6.234.528 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:07:001:0021 за витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.12.2022 №97-4-0.110,4-13349/301-22, становить 1.663.569,60 грн. За період з 01.01.2023 до 31.12.2023 за відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровим номером 1211000000:07:001:0021 та 1211000000:07:001:0022, які знаходиться на вулиці Черкасова, 58/1, м. Кривого Рогу, в розмірі 272.484,37 грн, що становить 3% - річний розмір орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки земель міста згідно з рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506. За офіційною інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, ТОВ КРИВОРІЖСТРОЙБЕТОН за спірні земельні ділянки податкові зобов`язання з плати за землю у період з 01.01.2022 по 31.12.2023 не визначав та не сплачував. З метою досудового врегулювання спору Департаментом регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради 15.03.2024 за вих.№20/02-07/1517 та №20-02-07/1518 направлені листи до відповідача в яких зазначалося щодо необхідності добровільно погасити наявну заборгованість за користування земле. Проте відповідач не скористався можливістю досудового врегулювання даного спору. Таким чином, відповідач як фактичний користувач земельними ділянками з кадастровими номерами 1211000000:07:001:0021 та 1211000000:07:001:0022, що без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 01.01.2023 до 31.12.2023, зобов`язаний повернути ці кошти у розмірі 272.484,37 грн власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом. 3. ПОЗИЦІЯ СУДУ Предметом позову позивач визначив стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельними ділянками, на якій цей об`єкт розміщений. Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (від 01.01.2021). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності визначається обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (від 01.01.2021). З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності. У справі №904/4805/24 йде мова про безпідставне збереження відповідачем грошових коштів саме за рахунок несплати орендної плати за фактичне користування земельними ділянками з кадастровими номерами 1211000000:07:001:0021 та 1211000000:07:001:0022 без укладення договорів оренди за загальний період користування з 01.01.2023 до 31.12.2023. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведену правову позицію викладено в пункті 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та пункті 20 Постанови Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №924/1147/19). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (п. 30). За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що відповідно до інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем 12.06.2015 на праві власності зареєстровано комплекс нежитлових будівель та споруд, розташований за адресою вулиця Черкасова, будинок 58/1, місто Кривий Ріг (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 656923212110). Статтею 120 ЗК України врегульовано питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Згідно з ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Отже, перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Як встановлено судом, право власності на об`єкт нерухомого майна відповідач набув 12.06.2015. Варто відзначити, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна /в даному випадку відповідач/ стає фактичним користувачем земельних ділянок, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати /тобто з 12.06.2015/ у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Позивач визначив період користування земельною ділянкою без укладення договору оренди з 01.01.2023 до 31.12.2023. Відповідач не надав суду доказів існування між сторонами у зазначений період договірних відносин. Більш того, відповідач у відзиві визнав, що договір оренди у спірний період не укладався. Отже, суд доходить висновку, що відповідач як власник об`єкта нерухомого майна у спірний період (з 01.01.2023до 31.12.2023) користувався земельними ділянками, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельними ділянками, не сплачуючи коштів за користування ними. Доказів зворотного відповідач суду не надав. Позаяк відповідач є фактичним користувачем спірними земельними ділянками, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування ними, тому /відповідач/ зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельних ділянок /позивачу/ на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із ч. ч. 1-4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, матеріалами справи підтверджується, що земельні ділянки за користування якими відповідач безпідставно зберіг грошові кошти, які мав внести до бюджету в якості орендної плати, є сформованими об`єктами цивільних прав, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-0002616922024 та №НВ-0002616972024 від 23.10.2024. Суд зауважує, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі №922/3463/19). Судом встановлено, що спірним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 1211000000:07:001:0021 і її площа становить 0,2156 га та 1211000000:07:001:0022 і її площа становить 0,8080 га. Такі земельні ділянки розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, \~вулиця Черкасова, 58/1. За вказаною адресою розташований комплекс нежитлових будівель та споруд, власником якої з 12.06.2015 року є відповідач. Згідно із витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.10.2024 № НВ-0002616922024 та №НВ-0002616972024, земельні ділянки, що використовується відповідачем за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, \~вулиця Черкасова, 58/1, за цільовим призначенням віднесені до секції 11.03 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, що відповідає розміру ставки орендної плати - 3% від нормативної грошової оцінки земель міста. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що спір у цій справі стосується сформованої земельної ділянки, а тому сумнівів щодо її розміру немає. Відповідач не надав доказів, які б спростували встановлені судом обставини. Відсутні докази і того, що відповідачем сформовано за спірною адресою земельну ділянку меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Суд зауважує, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19 (п. 27) та від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 (п. 7.10). Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 вказав, що одночасно із переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду до покупця (набувача) такого об`єкта нерухомості, розташованого на земельній ділянці комунальної власності, переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (за їх наявності). При цьому нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень статті 79-1 ЗК України не впливає ні на її розмір, ні на обов`язок власника будівлі (тобто відповідача) сплачувати за користування цією земельною ділянкою. Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. Статтею 12 Закону України "Про оцінку земель" регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст. 13 Закону України "Про оцінку земель"). Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст. 18 Закону України "Про оцінку земель"). Згідно із положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті \~20 Закону України "Про оцінку земель", є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки. При цьому власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Так, технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав. Водночас у п. 162 Порядку ведення Державного земельного кадастру визначено відомості, які можуть бути надані державними кадастровими реєстраторами у формі: 1) \~\~\~\~\~\~витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" мають однакову юридичну силу. Зважаючи на викладене, як положення ПК України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом. З огляду на те, що земельне законодавство і ПК України не обмежують можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей \~\~98- 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20). Відповідно до ст. 20 Закону України Про оцінку земель дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Суд встановив наявність нормативної грошової оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:07:001:0022, підтверджується витягом \~із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.12.2022 №97-4-0.110,4-13350/301-22 та нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:07:001:0021, підтверджується витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.12.2022 №97-4-0.110,4-13349/301-22. Позивач здійснив розрахунок суми безпідставно збережених відповідачем коштів на підставі витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від від 19.12.2022 №97-4-0.110,4-13350/301-22 та від 19.12.2022 №97-4-0.110,4-13349/301-22 , яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, \~вулиця Черкасова, 58/1. Відповідач не заперечив проти арифметичної правильності здійсненого позивачем розрахунку, відзиву на позов не надав. Суд надав оцінку наявним у справі доказам, підтвердив їх належність, встановив факт безпідставного збереження відповідачем грошових коштів, які мали бути внесені до бюджету в якості орендної плати за користування земельними ділянками (кадастрові номери 1211000000:07:001:0022 та 1211000000:07:001:0021) у період з 01.01.2023 до 31.12.2023 і дійшов висновку, що розрахунок розміру безпідставно збережених грошових коштів у вигляді орендної плати, який здійснив позивач є арифметично та методологічно правильним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За вказаних обставин позовні вимоги визнаються обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСТРОЙБЕТОН" (50042, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, ПРОСПЕКТ 200-РІЧЧЯ КРИВОГО РОГУ, будинок 3, квартира 110; ідентифікаційний код 39302917) на користь КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 50101, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПЛОЩА МОЛОДІЖНА, будинок 1; ідентифікаційний код 33874388) 272.484,37 грн (двісті сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн 37 к.) безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, 4.087,27 грн (чотири тисячі вісімдесят сім грн 27 к.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня його повного складення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Результат: granted