Вид судочинства: commercial
Суддя: Іванова Л.Б.
Дата ухвалення: 2008-12-09 00:00:00+02

Обставини справи:
14 березня 2006 року між членом Київської універсальної біржі ТОВ «Укрспецсервіс», в особі брокера [PERSON], брокерської контори № 805, який діяв на підставі договору доручення № 7 від 27.02.2006 року в інтересах Державного підприємства «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу», в особі директора [PERSON], яка діяла на підставі Статуту, на виконання плану досудової санації та дозволу на відчуження Міністерства промислової політики № 10/5-1-890 від 24.06.2005р. (продавець) з однієї сторони та членом біржі приватним підприємцем [PERSON], брокерська контора № 772, який діяв на підставі договору доручення від 13.03.2006р. в інтересах ТОВ «Гермес»в особі директора [PERSON] (покупець) з другої сторони, відповідно до Закону України «Про товарну біржу» та Правил біржової торгівлі, було укладено на біржі Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Любченка Панаса, 15 (літера Б), площею 226, 10 кв.м. Нерухоме майно, яке є предметом зазначеного договору на час укладення договору належало державі Україна та перебувало на балансі Державного підприємства «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу»на підставі Свідоцтва про право власності, що видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва 22 серпня 2005 року на підставі Наказу від 22.08.2005р. № 1194-В. На виконання плану досудової санації Державного підприємства «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу», який затверджений Міністерством промислової політики України 17.02.2005 року, Державне підприємство «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу» звернулось до Міністерства промислової політики України з листом щодо надання дозволу на відчуження споруди, яка являє собою прибудову (одноповерхова цегляна будівля), що розташована за адресою: м. Київ, вул. Панаса Любченка, 15, загальною площею 226, 1 кв.м., залишковою вартістю 22749, 69 грн., яка знаходиться на балансі вищезазначеного підприємства і не задіяна у виробничому процесі. Листом № 10/5-1-890 від 24.06.2005 року Міністерством промислової політики України було надано дозвіл на реалізацію вищезазначеної прибудови згідно з чинним законодавством України за ринковою вартістю, але не нижче залишкової з урахуванням індексу інфляції і податку на додану вартість. 27 лютого 2006 року між Державним підприємством «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу»(продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Укрспецсервіс»(виконавець), членом Київської універсальної біржі, було укладено договір, відповідно до якого продавець доручив, а виконавець взяв на себе зобовязання продати на конкурентних засадах на біржових торгах Київської універсальної біржі нежилу будівлю, загальною площею 226, 1 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вулиця Любченка Панаса № 15 (літера Б) та враховується на балансі Державного підприємства «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу»за мінімальною початковою ціною 345 120, 00 грн. Повідомлення про те, що на біржові торги Київської універсальної біржі виставлено нежитлову будівлю по вул. П. Любченка, 15 (літера Б) площею 226, 1 кв.м. було оприлюднене у газеті Україна BUSINESS № 10, 10-17 березня 2006р. Відповідно до витягу з протоколу біржових торгів Київської універсальної біржі від 14.03.2006 року початкова ціна торгів обєкту нерухомості складала 345 120, 00 грн. В ході торгів на підвищення ціни брокерська контора № 772 - ПП [PERSON], що діяла в інтересах ТОВ «Гермес»запропонувала 350 000, 00 грн. При цьому, інших пропозицій на підвищення ціни продажу даного обєкту не надходило. За наслідками проведення біржових торгів 14 березня 2006 року між продавцем членом Київської універсальної біржі ТОВ «СП «Укрспецсервіс»в особі брокера [PERSON], який діяв в інтересах ДП «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу»та покупцем, який запропонував найвищу ціну членом біржі Приватним підприємцем [PERSON], який діяв в інтересах ТОВ «Гермес»було укладено спірний договір купівлі продажу нерухомості, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 226, 10 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Панаса Любченка, 15 (літера Б). За таких обставин, Господарським судом міста Києва встановлено, що право власності на нежитлову будівлю загальною площею 226, 10 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Панаса Любченка, 15 (літера Б) було набуто ТОВ «Гермес»на підставі договору купівлі продажу від 14 березня 2006 року. Крім того, право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес»на нежитлову будівлю, що розташована в Голосіївському районі міста Києва по вул. Любченка Панаса, № 15 (літера Б) площею 226, 10 кв.м. визнано рішенням Господарського суду міста Києва № 32/479 від 21.09.2007 року, яке набрало законної сили та залишене без змін постановою Вищого господарського суду України № 32/479 від 14 січня 2008 року. У відповідності до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином, ТОВ «Гермес», придбавши нежитлову будівлю за договором купівлі-продажу від 14.03.2006 року, одночасно отримало і право власності на земельну ділянку, яка знаходиться під цією спорудою та частиною ділянки, яка необхідна для обслуговування вказаної споруди. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, обовязок доведення обґрунтованості та законності позовних вимог покладається законом на позивача. Однак, господарський суд вважає, що позивачем належними засобами доказування не доведено суду тієї обставини, що внаслідок будь-яких дій відповідачів та внаслідок укладення договору купівлі-продажу на біржових торгах від 14.03.2006 року було допущено порушення прав та охоронюваних законом інтересів Відкритого акціонерного товариства Український науково-дослідний інститут швейної промисловості. Зокрема, посилання позивача на те, що земельна ділянка, площею 0,13 га, яка знаходиться за адресою: вул. Любченка, 15 та на якій згідно з умовами Інвестиційного договору № 2/05 від 12.04.2005 року планується будівництво двоповерхової будівлі станції технічного обслуговування, перебуває у користуванні ВАТ «УкрНДІшвейпром»спростовується наявним в матеріалах справи Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 19.11.1979р. № 1494/10 «Про відведення земельної ділянки Мінлегпрому УРСР для будівництва інженерно-лабораторного корпусу експериментального конструкторсько-технологічного бюро фурнітури», яким постановлено відвести Міністерству легкої промисловості УРСР земельну ділянку площею близько 0,13 га по вул. Панаса Любченка, 15 (ріг вул. [PERSON]) під будівництво інженерно-лабораторного конструкторсько-технологічного бюро фурнітури загальною площею 4 500 кв.м. Крім того, в позовній заяві позивач як на підставу порушення своїх прав посилається на те, що між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «ТОР»та [PERSON] було укладено інвестиційний договір № 2/05 від 12.04.2005 року, предметом якого є участь у будівництві двоповерхової нежитлової будівлі станції технічного обслуговування з адміністративним поверхом, що буде збудована по вул. Панаса Любченка, 15 у Голосіївському районі м. Києва на земельній ділянці площею 0, 13 га, яка знаходиться за цією ж адресою. Однак, до матеріалів справи долучено ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 березня 2008 року у справі № 22-3621/08 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес»до [PERSON], ВАТ Український науково-дослідний інститут швейної промисловості, ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР», третя особа: ДП «Центр ринкових інформаційних технологій та маркетингу»про захист майнових прав шляхом визнання правочину недійсним, якою апеляційну скаргу [PERSON] відхилено та залишено без змін рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2008 року, яким було визнано недійсним інвестиційний договір № 2/05 від 12.04.2005 року, укладений між ВАТ «УкрНДІшвейпром», ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР»та [PERSON], а в задоволені зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Гермес», треті особи: ВАТ «УкрНДІшвейпром»та ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР»про визнання права на укладання інвестиційного договору та визнання договору дійсним відмовлено. В матеріалах справи також знаходиться ухвала Верховного Суду України від 27 червня 2008 року у вищезазначеній справі, якою касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 січня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2008 року залишено без змін. За таких обставин, інвестиційний договір № 2/05 від 12.04.2005 року, на який позивач посилається як на підставу порушення своїх прав, визнаний в судовому порядку недійсним, а отже, не приймається судом до уваги. Крім того, позивачем не надано суду жодних первинних документів та інших доказів, які б підтверджували наявність у Відкритого акціонерного товариства Український науково-дослідний інститут швейної промисловості права власності або оформленого належним чином права користування земельною ділянкою площею 0, 13 га за адресою: вул. Панаса Любченка, 15 (літера Б). Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Таким чином, позивачем не доведено існування факту порушення його прав та законних інтересів, а також, не встановлено відношення позивача до нежитлової будівлі, площею 226, 1 кв.м., що розташована в м. Києві, вул. Панаса Любченка, 15 (літера Б) та до земельної ділянки площею 0, 13 га за цією ж адресою. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення статті 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, Господарський суд міста Києва дійшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а отже такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судові витрати на позивача. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
1.В задоволенні позову відмовити повністю. 2.Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва № 30/415 від 02.11.2007 року. 3.Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого у відповідності до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. Суддя Л.Б.Іванова

Результат: denied