Вид судочинства: commercial
Суддя: Макаренко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02

Обставини справи:
17.11.2016 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (Покупець) укладено договір № 1901/16/7-ТЕ-18 від 17.11.2016 на купівлю-продаж природного газу (надалі - Договір), згідно якого Продавець зобов'язався передати Покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а Покупець - прийняти та оплатити його на умовах Договору (а.с. 11-19). Строк дії Договору до 31.03.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (пункт 12.1. Договору). Згідно пункту 1.2. Договору, природний газ, що передається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Період поставки газу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року включно. В пункті 2.1. Договору сторонами погоджено помісячні обсяги природного газу які змінювались в додаткових угодах № 1 від 19.12.16 та № 2 від 23.01.17 (а.с. 20-22). Як зазначає позивач за первісним позовом та що не заперечує відповідач за первісним позовом, на виконання Договору було поставлено природний газ на загальну суму 65 892 532,07 грн. , а саме: - за листопад 2016 року на суму 11 886 514,21 грн.; - за грудень 2016 року на суму 15 185 394,10 грн.; - за січень 2017 року на суму 17 542 585,78 грн.; - за лютий 2017 року на суму 13 582 982,23 грн.; - за березень 2017 року на суму 7 695 055,75 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу (а.с. 34-38). Відповідач за поставлений позивачем газ розрахувався, що підтверджується операціями по підприємству ТОВ СП "Світловодськпобут" за період з 01.01.2016 по 31.05.2018, а також за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 № 20, наявними в матеріалах справи, проте оплата вартості отриманого товару здійснювалася несвоєчасно та не у повному розмірі придбаного товару, що також не заперечувалось сторонами. Згідно розрахунку позивача, СП ТОВ "Світловодськпобут" допустило прострочення договірних строків оплати вартості природного газу, поставленого в грудні 2016 року та січні-березні 2017 року, що стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат і 3% річних на загальну суму 884 263,24 грн та звернення до суду з позовом про їх стягнення (а.с. 23-33). Натомість СП ТОВ "Світловодськпобут" заперечило підстави для вказаних нарахувань, зазначаючи про укладення між сторонами Договору спільних протокольних рішень, внаслідок чого змінено порядок і строки проведення розрахунків за частину природного газу, що не враховано позивачем за первісним позовом під час нарахувань відповідних санкцій. Господарський суд зазначає, що згідно Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами (ч. 1 ст.12 Закону). Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону). Відповідно до загальних положень про купівлю-продаж, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтями 662, 663, 689, 691, 692 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк, а покупець зобов'язаний прийняти товар та сплатити повну ціну переданого товару. За загальним правилом, наведеним в частині 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Умовами Договору № 1901/16/7-ТЕ-18 на купівлю-продаж природного газу від 17.11.2016, сторонами погоджено наступний порядок та умови проведення розрахунків. Згідно з пунктом 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Як встановлено частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з вищенаведеного, визначені Договором купівлі-продажу умови та строки розрахунку є обов'язковими для сторін Договору. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою, згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, є у тому числі пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені, відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, ст. 547 Цивільного кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлюється, зокрема за згодою сторін в договорі, та згідно наведеного Закону не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Окрім того, за частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, порушення СП ТОВ "Світловодськпобут" визначених договором строків оплати природного газу є підставою для застосування до останнього пені, яка передбачена Договором, а також 3% річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Разом з цим, СП ТОВ "Світловодськпобут" не погодився з визначеним в Договорі порядком розрахунків, зазначивши, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 свідчить про виконання відповідачем своїх зобов'язань у повному обсязі та, як наслідок, відсутність правових підстав для стягнення з нього пені та 3% річних. Господарським судом встановлено, що дійсно в даному випадку вартість придбаного газу сплачувалася відповідачем двома способами - шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача та шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій». В силу приписів статті 117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, видані в межах його компетенції, є обов'язковими до виконання. 11.01.2005 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (надалі - Порядок № 20). Вказаний Порядок втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 N 951, однак враховуючи положення частини 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, які визначають момент недійсності правочину, господарський суд застосовує Порядок № 20 в редакції, яка діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин. Порядок № 20 визначав механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, у тому числі на оплату природного газу, послуг теплопостачання (пункт 1). Розрахунки за Порядком № 20 проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків, що передбачено пунктом 7 Порядку. З вказаного Порядку слідує, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Господарський суд враховує, що і у самому Договорі сторонами узгоджено, що нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (п. 8.2 Договору). Вказані положення враховані позивачем при здійсненні розрахунку пені, з якого вбачається, що на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 пеня не нарахована. Господарський суд, перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, дійшов висновку, що він є математично вірним, періоди нарахування визначені з урахуванням умов Договору та норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в частині стягнення пені в загальній сумі 475 479,25 грн., нарахованої за зобов'язаннями листопада-грудня 2016 року та січня-березня 2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 106 536,89 грн. та інфляційних втрат у сумі 302 247,10 грн. господарський суд виходить з наступного. З розрахунку позивача вбачається, що ним при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат враховано укладені між сторонами Спільні протокольні рішення та здійснено без нарахування на суми оплат, проведених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.05 № 20. За таких обставин, господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наведений позивачем, дійшов висновку, що він є математично вірним, періоди нарахування визначені з урахуванням умов Договору та норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в загальній сумі 106 536,89 грн. за зобов'язаннями листопада-грудня 2016 року та січня-березня 2017 року та інфляційні втрати у розмірі 302 247,10 грн. за зобов'язаннями лютого-березня 2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, господарський суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Судовий збір за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (м. Світловодськ, вул. Крупської , буд. 2А, код ЄДРПОУ 31678853) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 , код ЄДРПОУ 20077720) борг у загальній сумі 884 263,24 грн, у тому числі пеню у розмірі 475 479,25 грн, три проценти річних у розмірі 106 536,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 302 247,10 грн, а також судовий збір в сумі 13 263,95 грн. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Належним чином засвідчені копії рішення направити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 та Спільному підприємству товариствауз обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" м. Світловодськ, вул. Крупської , буд. 2А. Повне рішення складено 11.01.2019. Суддя Т. В. Макаренко

Результат: granted