Вид судочинства: commercial
Суддя: Маринченко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алеанда І К» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 76496 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алеанда І К» та Державним підприємством «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» було укладено Договір поставки товару №400(6)20УК/53-121-01-20-09868. 21.12.2020 Позивач на виконання умов вказаного Договору поставив відповідачу товар, проте відповідачем було порушено умови Договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару. Рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/5886/21 від 07.07.2021 стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 2399940 грн та 3% річних у розмірі 7725,83 грн за період з 20.02.2021 по 07.04.2021. 17.08.2021 відповідачем було перераховано позивачу 2399940 грн. Так, оскільки відповідачем не було здійснено своєчасну оплату товару, а в судовому порядку стягнуто з відповідача відсотки річних та інфляційні втрати за період з першого дня прострочення заборгованості по дату подання позовної заяви у справі №910/5886/21, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення відсотків річних та інфляційний втрат за несвоєчасну оплату частину товару за період з 08.04.2021 по день отримання оплати за товар, а саме 16.08.2021, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 76496 грн, що складаються з відсотків річних у розмірі 25840,45 грн та інфляційних втрат у розмірі 50655,55 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 15.11.2021, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 25.11.2021 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 06.12.2021. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 30.11.2021. 29.11.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Національна атомна «Енергоатом» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставною та необґрунтованою, зокрема відповідач вказує на відсутність його вини у його діях, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2020 між ТОВ «Алеанда І К» (далі - Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна «Енергоатом» (далі - Покупець) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна «Енергоатом» було укладено Договір поставки товару №400(6)20УК/53-121-01-20-09868 (далі - Договір). Відповідно до положень Розділу 1 Договору, постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити товар - Екскаватор-навантажувач HIDROMEK HMK 102B Alpha на суму 2399940 грн з ПДВ. Строк поставки товару: листопад-грудень 2020 року. Як вбачається з п.3.1 Розділу 3 Договору, загальна вартість товару за Договором - 2399940 грн. Згідно п.3.2 Розділу 3 Договору, оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Відповідно до п.4.3. Розділу 4 Договору, поставка товару відбувається в строк згідно з п.1.3. Договору. Як передбачено положеннями Розділу 7 Договору, у випадку неналежного виконання або невиконання Сторонами зобов`язань за Договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства України. (п.7.1 Договору) Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії видаткової накладної №19 та копії акту приймання-передачі майна за Договором, 21.12.2020 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 2399940 грн. Також, у квітні 2020 ТОВ «Алеанда І К» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державним підприємством «Національна атомна «Енергоатом» про стягнення 2407665,83 грн заборгованості за Договором поставки товару від 10.11.2020. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/5886/21 позовні вимоги ТОВ «Алеанда І К» задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна «Енергоатом» на користь ТОВ «Алеанда І К» 2399940 грн - основного боргу, 7725,83 грн - 3% річних та судовий збір у розмірі 36114,99 грн. Відповідно ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, наявність грошового зобов`язання відповідача, яке виникло за Договором поставки товару №400(6)20УК/53-121-01-20-09868 від 10.11.2020 по сплаті на користь позивача 2399940 грн, підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/5886/21 за участі тих самих сторін, яке набрало законної сили, а тому відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає повторному доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як слідує з наявних в матеріалах справи доказів, рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/5886/21, виконано в повному обсязі 17.08.2021, про що свідчить виписка з банку по особовому рахунку від 19.08.2021 Отже, оскільки відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого товару виконано лише 17.08.2021, позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат з дати подання позовної заяви у справі №910/5886/21 про стягнення заборгованості - 07.04.2021 по дату отримання оплати товару - 16.08.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010). Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано, що зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати повної вартості поставленого товару виконано відповідачем лише 17.08.2021, а отже мало місце прострочення його виконання, у зв`язку з чим позивач має право на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Так, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних, підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача у своєму відзиві на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника, не є підставою для звільнення відповідача від виплати компенсації за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові - позивачу Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в частині належного та своєчасного виконання зобов`язання за договором та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявленої до стягнення коштів. Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
Позов задовольнити. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алеанда І К» (58022, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Аксенина Василя, буд. 21, кв. 1; ідентифікаційний код 43615126) 3% річних у розмірі 25840 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок) грн 45 коп., інфляційні втрати у розмірі 50655 (п`ятдесят тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн 55 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено: 11.01.2022. Суддя Я.В. Маринченко

Результат: granted