Вид судочинства: commercial
Суддя: Погорелова О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської міської ради" Харківської області, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 69784,80 грн. та збитки у розмірі 78635,07 грн. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору №ТГ-2021 від 12.02.2021. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача. Ухвалою суду від 03.12.2021 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. У судовому засіданні 04.01.2022 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання 04.01.2022 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 120, 121 ГПК України. 21.12.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання в якому він просить суд розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе вказане клопотання задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 42 ГПК України, є правом учасника справи, а не обов`язком, а обов`язковість явки в судове засідання представника відповідача судом не визнавалась. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. 12.01.2021 (в редакції додаткової угоди №1 від 26.01.2021) між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД" (позивач, постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської міської ради" Харківської області (відповідач, споживач) був укладений договір №ТГ-2021 на постачання природного газу. Відповідно до п. 2.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати споживачеві у 2021 році товар: природний газ (код за ДК 021:2015: 09120000-6 Газове паливо), у загальному потоці у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи, включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності, (далі - газ) щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ на умовах даного договору. Відповідно до п. 4.4 договору, допустиме відхилення споживання обсягу природного газу протягом кожної газової доби встановлюється сторонами у розмірі ± 3 (три) % від затвердженого "Графіком постачання газу та замовлення (бронювання) потужності" обсягу на відповідну газову добу. Відповідно до абзацу 2 п. 3.1.1 договору, у разі несвоєчасного складання та підписання "Графіка постачання газу та замовлення (бронювання) потужності" на наступний газовий місяць, сторони домовились, що добові планові обсяги постачання газу відповідного газового місяця визначаються шляхом ділення обсягу газу, планованого до постачання у відповідному газовому місяці на кількість днів у такому газовому місяці та вважається що даний добовий розподіл є складеним і погодженим "Графіком постачання газу та замовлення (бронювання) потужності". Як вказує позивач у позовні заяві, відповідно до п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник (позивач) не має права реєструвати споживача (відповідач) у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Жодних звернень чи листів про не включення відповідача до Реєстру споживачів позивача у січні місяці 2021 року не надходило, а факт укладення договору та необхідність його виконання з моменту підписання, зобов`язали позивача здійснити дії щодо включення до Реєстру споживачів одразу в січні 2021 року. Враховуючи умови договору, позивач не здійснював заведення лімітів газу для відповідача у цьому періоді, оскільки відповідно до графіка споживання, викладеного у п. 3.1. договору, останній не погоджував такого споживання. Не зважаючи на це, відповідач спожив природний газ у січні в об`ємі 9,30464 м3, чим спричинив перевищення замовлених обсягів (небаланс) на 9,30464 м3, що спричинило збитків для позивача як постачальника на суму 34 892,39 грн. За наслідками споживання природного газу у січні 2021 року, позивачем надсилались відповідачу первинні документи у лютому 2021 року, а саме: акт приймання-передачі природного газу та видаткова накладна №РН0000093 від 31.01.2021, а також рахунок-фактура на оплату природного газу всього на суму 69784,80 грн. (з ПДВ). Не зважаючи на це, відповідач не тільки не оплатив вартості поставленого газу у січні 2021 року, але й не підписав зазначених первинних документів та не надіслав їх на адресу позивача. Попри наведене, з боку відповідача протягом дії договору в окремих періодах повторно було допущені небаланси, чим завдано збитків позивачеві як постачальнику природного газу. Позивач, на підставі фактичних даних споживання та використовуючи формульні розрахунки, відповідно до п. 1 Розділу VII Правил постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, вказує на те, що відповідач допустив небаланси споживання природного газу та спричинив збитки позивачеві у загальному розмірі 78635,07 грн. Відповідно до п. 15.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє до 31 грудня 2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. 29.06.2021 між сторонами була підписана додаткова угода №4 до договору про закупівлю №ТГ-1 від 12.01.2021, відповідно до якої сторони вирішили відмовитись від виконання договору про закупівлю №ТГ-1 від 12.01.2021 у зв`язку з неможливістю його виконання з боку постачальника та вважати його припиненим за взаємною згодою з 01 липня 2021 року. Сторони домовились про те, що наведені у п. 1 цієї додаткової угоди обставини спричиняють наступні наслідки: припинення договору №ТГ-1 від 12.01.2021 з 01 липня 2021 року з остаточним розрахунком за фактично поставлений газ до 30 липня 2021 року. Жодних претензій одна до одної сторони не мають і відмовляються від висунення таких у майбутньому, якщо вони випливають з приводу виконання договору про закупівлю №ТГ-1 від 12.01.2021. З приводу вищенаведеного, позивач звертався до відповідача із претензією №01/11-11 від 01 листопада 2021 року, відповідно до якої просив підписати отримані первинні документи (накладні, акти, акти-претензії) та вислати один примірник кожного на адресу позивача; здійснити сплату боргу у розмірі 69784,80 грн. за поставлений газ; сплатити на користь позивача суму збитків всього на суму 78635,07 грн.; у випадку незгоди із викладеним у цій претензії частково чи повністю - надати мотивовану відмову. Відповідач відреагував на вказану претензію листом №1027 від 23.11.2021, відповідно до котрого повідомив, що не заперечує проти вимог по їх суті, однак враховуючи те, що договір №ТГ-2021 від 12.01.2021 було припинено відповідно до додаткової угоди №4 від 29.06.2021, відповідач не може проводити розрахунки на його основі і пропонує звернутись до суду за стягненням відповідних сум. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 69784,80 грн. за поставлений у січні 2021 року природний газ та збитки у розмірі 78635,07 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. Згідно статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 ГК України. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Загальні положення про договір визначені статям 626-637 Цивільного кодексу України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статей 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статей 525 - 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 173 ГК України та статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання на суму 69784,80 грн. з оплати поставленого природного газу. Щодо позовних вимог про стягнення 78635,07 грн. збитків, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу"), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; 2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою В = (Vф - Vп) x Ц х K, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5. При цьому, якщо перевищення об`єму (обсягу) природного газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання природного газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт може бути збільшений у договорі постачання до 1; 3) у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, в результаті чого представник постачальника не здійснив звіряння фактичних об`ємів (обсягів) споживання природного газу, що завдало постачальнику шкоди, споживач відшкодовує її за власної згоди або на підставі рішення суду. Отже, Правила постачання природного газу передбачають право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків. Водночас, стаття 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За приписами ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Стаття 225 ГК України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. За вищенаведеними нормами права для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду. Таким чином, позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Отже, право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу від споживача відшкодування збитків, не звільняє позивача від тягару доказування понесених збитків. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 21.09.2021 у справі №904/6992/20. Водночас, позивачем не доведено в чому полягають збитки ТОВ "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД" за спірний період, не надано доказів на підтвердження факту понесених ним збитків, спричинених порушенням відповідачем виконання зобов`язань за договором, зокрема, у зв`язку з недотриманням нормативних обсягів споживання у розрахунковому періоді об`ємів природного газу, не доведено наявності втрат (зменшення майна) ТОВ "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД", спричинених більшим/меншим обсягом спожитого відповідачем природного газу та наявності відповідного причинно-наслідкового зв`язку між порушенням відповідачем умов договору та зазначеними втратами. Як зазначалося вище по тексту рішення, Правила постачання природного газу, на які посилається позивач, дійсно передбачають відшкодування збитків у разі недотримання споживачем погодженого обсягу споживання газу. Разом з тим, як вбачається із вказаних норм, у них йдеться про право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків, що узгоджується з вищенаведеними нормами цивільного та господарського законодавства, якими врегульовано відшкодування збитків. Натомість положень, з яких би вбачалося, що вищевказані загальні норми цивільного та господарського законодавства не підлягають застосуванню і що наявність підстав для відшкодування збитків не підлягає доведенню, не містять ні Закон України "Про ринок природного газу", ні Правила, ні норми укладеного між сторонами договору. Так, умови Правил передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України. Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо розгляду спору в подібних правовідносинах, викладеною у постанові від 25.08.2021 у справі №911/3215/20. З наведеного вбачається, що погодження порядку визначення розміру збитків не звільняє від обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків, умовою настання якої є доведення кредитором протиправність поведінки (порушення умов договору); наявність збитку; причинний зв`язок; вину. Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження реальності завданої майнової шкоди, не доведено понесення втрат (зменшення майна), спричиненого меншим і більшим обсягом спожитого відповідачем природного газу, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між споживанням відповідачем природного газу в іншому об`ємі у порівнянні з погодженим обсягом природного газу та сумою нарахованих відшкодувань, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності правових підстав для стягнення збитків у сумі 78635,07 грн. Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 69784,80 грн. та відмову у задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі 78635,07 грн. Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Резолютивна частина:
Позов задовольнити частково. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Дергачівської міської ради Харківської області (62303, Харківська область, м. Дергачі, вул. 1 Травня, 25, код ЄДРПОУ 38813974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерго-Трейд" (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, 86В, оф. 1, код ЄДРПОУ 42827548) - 69784,80 грн. заборгованості та 1067,32 грн. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. В решті позову - відмовити. Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України,

Результат: partial