Вид судочинства: commercial
Суддя: Джарти В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02

Обставини справи:
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За приписами статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина 1 статті 999 Цивільного кодексу України). Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 6 636,89 грн. Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов'язань: 1) договірне зобов'язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; 2) деліктне зобов'язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 3) договірне зобов'язання між відповідачем і винною особою - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як свідчать матеріали справи, 17.05.2017 Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "АХА Страхування" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 177034а7ка від 17.05.2017, предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаними у розділах 5 та 6 цього Договору. При цьому, відповідно до пункту 5 Договору транспортним засобом, що страхується є "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER]. За змістом пункту 9.2. договору страховим ризиком визнається, зокрема, збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з довідки № 3017300335803437 про дорожньо-транспортну пригоду, 25.10.2017 о 08 год. 55 хв. в місті Києві по проспекту Космонавта Комарова, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулась з огляду на порушення водієм транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] пункту 10.3. Правил дорожнього руху України. Вину вказаного водія у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено вищезазначеною постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 30.11.2017 по справі № 760/23289/17 (провадження № 3-8220/17). З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 28.10.2018 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку просив здійснити виплату страхового відшкодування за договором № 177034а7ка від 17.05.2017 на рахунок Фізичної особи-підприємця [PERSON] Згідно звіту № 127/2017 від 26.11.2017 про оцінку матеріального збитку, який складений оцінювачем [PERSON], матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження на дату дорожньо-транспортної пригоди 25.10.2017 складає 19 345,59 грн з ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. При цьому, відповідно до наряду-замовлення (рахунку на передоплату), складеного станцією технічного обслуговування - Фізичною особою-підприємцем [PERSON], визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER] на суму 19 201,78 грн. Як вбачається зі страхового акту № АХА2257116 від 10.11.2017, страховиком прийнято рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 19 201,78 грн. 13.11.2017 позивачем на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 177034а7ка від 17.05.2017, приймаючи до уваги заяву страхувальника, було перераховано на рахунок Фізичної особи-підприємця [PERSON] страхове відшкодування на суму 19 201,78 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 388 959 від 13.11.2017. Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд зауважує, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення. Окрім того, Законами України "Про страхування" та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року №3-50гс15. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 25.10.2017, транспортного засобу "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER], позивачем були понесені витрати на виплату страхового відшкодування в сумі 19 201,78 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 6 636,89 грн відповідно до встановлених Полісом №АК/0851493 лімітів відшкодування по майну, франшизи в розмірі 510 грн та за вирахуванням сплаченої відповідачем до подання позовної заяви частини страхового відшкодування в сумі 12 054,89 грн. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне. Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України. Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено обов'язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно з частинами 1, 4 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Як вказувалося вище, вина водія транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], встановлена постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 30.11.2017 по справі №760/23289/17 (провадження №3-8220/17). Позивач, в обґрунтування підстав звернення з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" посилається на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди 25.10.2017, була застрахована відповідачем згідно полісу №АК/0851493 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Наразі, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо полісу №АК/0851493 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" транспортним засобом є "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вказаний поліс діяв станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 25.10.2017, франшиза становить 510 грн. За таких обставин, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи довідка № 3017300335803437 про дорожньо-транспортну пригоду, постанова Солом'янського районного суду міста Києва від 30.11.2017 по справі №760/23289/17 (провадження № 3-8220/17) та поліс №АК/0851493 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є належними доказами страхування цивільно-правової відповідальності власника (водія) транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER] саме відповідачем. Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Враховуючи те, що винна у дорожньо-транспортній пригоді особа має поліс страхування цивільно-правової відповідальності, то відповідно до статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER], станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди 25.10.2017 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" за полісом №АК/0851493 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди несе страховик (відповідач) в межах встановлених лімітів відповідальності та за вирахуванням франшизи. На підставі викладеного, звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" з розглядуваним позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 636,89 грн є обґрунтованим. Водночас, судом прийнято до уваги подане відповідачем до матеріалів справи платіжне доручення № 2410 від 23.11.2018 про сплату частини заявленої до стягнення заборгованості в розмірі 4 221,40 грн. Беручи до уваги добровільне часткове виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд дійшов висновку щодо відсутності предмета спору між сторонами по даній справі в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 4 221,40 грн. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Враховуючи, що предмет спору між сторонами відсутній в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 4 221,40 грн, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення 4 221,40 таким, що підлягає закриттю. Разом з тим, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати суми страхового відшкодування в розмірі 2 415,49 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 2 415,49 грн. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на те, що заявлена до стягнення позивачем сума збитків розрахована без урахування коефіцієнту фізичного зносу є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. До відповідних висновків суд дійшов з огляду на те що в матеріалах справи міститься звіт № 127/2017 від 26.11.2017 про оцінку матеріального збитку, який складений оцінювачем [PERSON], відповідно до якого експертом було розраховано вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, і яка становила 19 345,59 грн. Одночасно, позивачем було фактично виплачено власнику пошкодженого автомобіля 19 201,78 грн Таким чином, при звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 6 636,89 грн, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" було враховано як встановлений полісом №АК/0851493 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи, так і коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу "Honda Civic", державний реєстраційний номер [NUMBER]. Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи те, що сума страхового відшкодування в розмірі 6 636,89 грн підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення надав докази лише часткової сплати заборгованості в розмірі 4 221,40 грн, суд дійшов висновку про законність та доведеність вимог позивача до відповідача щодо стягнення витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 2 415,49 грн. Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, приймаючи до уваги приписи статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи фактичне визнання відповідачем позовних вимог на суму 4221,40 грн, судовий збір в розмірі 560,41 грн (50 відсотків від 1120,81 грн - судового збору в частині закриття провадження) підлягає поверненню з Державного бюджету України на рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", а решта витрат по сплаті судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
1. Провадження в справі № 910/15076/18 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в частині стягнення 4221,40 грн сплаченого страхового відшкодування закрити. 2. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в частині стягнення 2 415,49 грн сплаченого страхового відшкодування - задовольнити повністю. 3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03038, місто Київ, Голосіївський район, вулиця Ямська, будинок 28 літера А; ідентифікаційний код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, місто Київ, Подільський район, вулиця Іллінська, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 2 415,49 грн (дві тисячі чотириста п'ятнадцять гривень 49 копійок) та судовий збір у розмірі 641,19 грн (шістчот сорок одну гривню 19 копійок). 4. Повернути Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, місто Київ, Подільський район, вулиця Іллінська, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 560,41 грн (п'ятсот шістдесят гривень 41 копійку). 5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ. Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. СУДДЯ В . В. ДЖАРТИ

Результат: granted