Вид судочинства: administrative
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Тернопільській області до фізичної особи [PERSON] про стягнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 54587,23грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має податковий борг перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Відповідачем не вживаються заходи щодо погашення заборгованості самостійно. Оскільки відповідач, в порушення вимог податкового законодавства, добровільно не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у встановлені законодавством строки, то податковий орган стягує таку суму боргу в судовому порядку. На виконання вимог частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та з огляду на початок роботи функціоналу для отримання доступу до інформації щодо місця реєстрації фізичної особи в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", суддею 04.11.2024 сформовано відповідний запит та отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з якою відповідач зареєстрований за тією ж іншою адресою, що вказано податковим органом у позовній заяві. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи. Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття у справі для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження двічі надіслано відповідачу за адресою вказаній у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, однак, до суду повернувся конверт з ухвалою суду та довідкою відділення поштового зв`язку із зазначенням "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до частини першої статті 130 КАС України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. На виконання вимог статті 130 КАС України повідомлення про відкриття провадження у справі №500/6535/24 розміщене 29.11.2024 на офіційному веб-сайті судової влади України та офіційному веб-сайті Тернопільського окружного адміністративного суду. За наведених обставин суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд цієї адміністративної справи. Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб, або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням встановленого строку зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №820/5676/17. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, з клопотанням про продовження процесуального строку на його подання - до суду не звертався. Інших заяв, в тому числі по суті спору, учасниками справи на адресу суду не подано. За приписами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] є платником податків та перебуває на податковому обліку в органах Головного управління ДПС у Тернопільській області. Станом на 17.10.2024, у відповідача наявний податковий борг перед держаним бюджетом на загальну суму 54587,23грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (основний платіж). Так, з матеріалів справи слідує, що нарахування вказаної суми податку відповідачу здійснено податковим органом за 2022 та 2023 звітні роки згідно трьох податкових повідомлень-рішень, а саме: №0895297-2407-1918-UA61040490000035010 від 16.12.2023 на суму податку 18052,13грн (арк. справи 11); №0218359-2407-1918-UA61040490000035010 від 26.03.2024 на суму податку 4636,40грн (арк. справи 12); №0218360-2407-1918-UA61040490000035010 від 26.03.2024 на суму 31898,70грн (арк. справи 12). Заявлена в позовних вимогах сума податкового боргу, окрім вказаних податкових повідомлень-рішень, підтверджується також наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: довідкою про наявність податкового боргу станом на 17.10.2024 (арк. справи 6), розрахунком сум позовних вимог з податкового боргу (арк. справи 7), світлокопією інтегрованої картки платника податку з платежу «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» (арк. справи 14), а також інформацією з Реєстру об`єктів нерухомості (арк. справи 13). Визначаючись щодо позовних вимог суд зазначає наступне. Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є, зокрема фізичні особи, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості. Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України ). База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України). Відповідно до абзацу 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Так, в підтвердження надіслання відповідачу контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №0895297-2407-1918-UA61040490000035010 від 16.12.2023, №0218359-2407-1918-UA61040490000035010 від 26.03.2024, №0218360-2407-1918-UA61040490000035010 від 26.03.2024 надано докази поштового направлення за податковою адресою відповідача (арк. справи 11 зворот, 12 зворот). Водночас, доказів оскарження чи скасування у встановленому порядку зазначених податкових повідомлень-рішень, які винесено на підставі підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, відповідач не надав, а суд не здобув. Також відповідач не надав, а суд не здобув доказів, які б підтверджували самостійну сплату ним нарахованих сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Таким чином, сума податкових донарахувань в розмірі 54587,23грн в розумінні Податкового кодексу України, - є узгодженими. Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України). Сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом. Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, є податковим боргом. Як підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з несплатою податкового боргу згідно статті 59 Податкового кодексу України відповідачу була надіслана податкова вимога форми "Ф" №0003743-1303-1900 від 11.07.2024 (арк. справи 9). З матеріалів справи слідує та не спростовано відповідачем, що з дати отримання податкової вимоги, відповідач податковий борг не погашав у повному обсязі, а отже, відповідно до статті 60 Податкового кодексу України зазначена податкова вимога не відкликалася. Пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до пунктів 95.3, 95.4 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Таким чином за відсутності понесених судових витрат у даній справі, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.

Резолютивна частина:
Позовні вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області до [PERSON] про стягнення податкового боргу, - задовольнити в повному обсязі. Стягнути з фізичної особи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) до відповідного бюджету податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 54587 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят сім) гривень 23 коп.

Результат: granted