Вид судочинства: criminal
Суддя: Томинець О. В.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
Судом установлено, що [PERSON] у порушення вимог статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашнього насильства», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство відносно [PERSON] , з якою він перебуває у сімейних відносинах, пов`язані спільним побутом та проживають в одному помешканні, за адресою: [ADDRESS] , що призвело до психологічних страждань останньої. Зокрема, 03 червня 2025 року, приблизно о 21:45 годин, [PERSON] , перебуваючи за вищевказаним місцем проживання, умисно вчинив відносно своєї матері [PERSON] , з якою перебував у сімейних відносинах, пов`язані спільним побутом, домашнє насильство психологічного та фізичного характеру у формі образ нецензурною лайкою, словесних образ на її адресу та хапання за шию останньої, що завдало шкоди психологічному здоров`ю потерпілої [PERSON] . Відносно [PERSON] за даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2025 року у провадженні № 3/193/357/25 його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Крім того, 12 вересня 2025 року, приблизно о 12:00 годині, [PERSON] , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства психологічного характеру, перебуваючи за згаданим вище місцем спільного проживання, повторно протягом року умисно вчинив відносно матері [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру у формі лайки, нецензурних висловлювань, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск, що завдано шкоди її психологічному здоров`ю та призвело до психологічних страждань потерпілої [PERSON] .. Відносно [PERSON] за цим фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року у провадженні № 3/193/552/25 останнього визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1360 гривень. Крім того, 14 вересня 2025 року, приблизно о 19:30 год., [PERSON] , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства психологічного характеру, перебуваючи за місцем їх спільного з потерпілою помешкання, повторно протягом року умисно вчинив відносно своєї матері [PERSON] , з якою перебуває у сімейних відносинах, пов`язаний спільним побутом, домашнє насильство психологічного характеру у формі лайки, нецензурних висловлювань на її адресу, тим самим вчинив психологічний тиск, що завдало шкоди її психологічному здоров`ю та призвело до психологічних страждань потерпілої [PERSON] .. Відносно [PERSON] за цим фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року у провадженні № 3/193/561/25 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 гривень. Таким чином [PERSON] систематично у період часу з 03.06.2025 по 14.09.2025 вчинив відносно своєї матері [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство у формі завдання психологічної шкоди, та згідно з висновком судово-психологічної експертизи № СЕ-19/105-25/14447-ПС від 06.01.2026 внаслідок дій [PERSON] , відповідно до встановлених обставин в матеріалах кримінального провадження щодо потерпілої у останньої виникли негативні зміни в її особистісних якостях, індивідуально-психологічних особливостях, психоемоційному стані, що перешкоджають її активному соціальному функціонуванню та є психотравмувальною для останньої, які з огляду на їх деструктивний вплив та тривалість є суттєвими. Отже [PERSON] вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. У підготовчому судовому засіданні до суду подано угоду про примирення від 06 січня 2026 року укладену між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] . Відповідно до умов цієї угоди, згідно ст. 468, 469, 471 КПК України, [PERSON] повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні, крім того сторони погоджуються на призначення покарання [PERSON] за ст. 126-1 КК України у вигляді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин. Також, у цій угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди про примирення, а також наслідки її невиконання. Згідно до ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений [PERSON] беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України. Під час підготовчого судового засідання у потерпілої [PERSON] з`ясовано, що остання розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч. 1 ст. 473 КПК України. Обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений [PERSON] не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор та потерпіла у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про примирення. Згідно п.1 ч.3 ст. 314, п.1 ст. 468 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене [PERSON] є нетяжким злочином. Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ст. 126-1 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді громадських робіт. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, і обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України має погашену судимість, не одружений, не маючий на утриманні дітей, не працюючий, однак є здобувачем освіти за професією тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, слюсар -ремонтник, який позитивно характеризується за місцем навчання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовозобов`язаний, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про примирення між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] підлягає затвердженню. Також суд вважає за необхідне на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до [PERSON] обмежувальний захід у вигляді покладення на нього обов`язку пройти програму для кривдників строком на 1 місяць. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати у провадженні на проведення судово-психологічної експертизи №СЕ-19/105-25/14447-ПС від 24.10.2025 у розмірі 10 251,10 грн, підлягають стягненню із обвинуваченого [PERSON] на користь держави. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Речові докази по справі відсутні.

Резолютивна частина:
Затвердити угоду про примирення, укладену 06 січня 2026 року між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] у кримінальному провадженні №12025041580000268 від 01.10.2025 [PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити [PERSON] для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць. Запобіжний захід [PERSON] до набрання вироком законної сили - не обирати. Стягнути з [PERSON] процесуальні витрати, понесені на оплату послуг експерта з проведення судово-психологічної експертизи за № СЕ-19/105-25/14447-ПС від 24.10.2025 у розмірі 10 251 (десять тисяч двісті п`ятдесят одна) гривня 10 коп. Матеріали кримінального провадження №12025041580000268 від 01.10.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1628/25 (провадження №1-кп/193/47/26). Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження також мають право отримати в суді копію вироку. Суддя [PERSON]

Результат: guilty