Вид судочинства: administrative
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-01-01 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити [PERSON] - недоплачену щорічну разову грошову виплату до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь [PERSON] судові витрати, а саме, витрати на - правничу допомогу у розмірі 20000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є учасником бойових дій та має право на пільги, відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено щорічне виплачування разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Однак, йому до 5 травня 2023 року виплачена щорічна разова грошова допомога лише в розмірі 1000 грн. З таким розміром виплаченої йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2023 рік позивач не погоджується, оскільки, на його думку, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. така допомога, з 27.02.2020 р. має виплачуватися у розмірі, встановленому ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 25.12.1998 р. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 06.10.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву. 30.10.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що дії Головного управління щодо виплати грошової допомоги у 2023 році полягають в одноразовому включенні суми грошової допомоги у визначеному Постановою № 754 розмірі до відомості (списку) на виплату пенсій. Зокрема, згідно п.2,3 якої учасники бойових дій мають право на грошову допомогу у розмірі 1000 грн. Також вказує, що головним розпорядником коштів на виплату грошової допомоги та відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики, на рахунок якого Пенсійним фондом України повертаються невиплачені суми грошової допомоги (незалежно від причин такої невиплати). З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 25.04.2017 р. та перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ. Як зазначено позивачем та підтверджено відповідачем, у 2023 році позивачу нараховано та виплачено 1000 грн. як учаснику бойових дій до Дня Незалежності України. 18.08.2023 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із зверненням щодо виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2023 рік, відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на суму 10465 грн. Листом від 13.09.2023 р. № 7127-6543/Г-02/8-2100/23 відповідач повідомив позивача, про те, що щорічна разова грошового допомога виплачена як учаснику бойових дій відповідно до посвідчення учасника бойових дій від 25.04.2017 р. серія [NUMBER] виданого Державною фіскальною службою України в сумі 1000 грн. згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 754 від 21.07.2023 р. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII). Відповідно до ст.12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 р. № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Статтею 17 вищезгаданого Закону, фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Згідно з абз."б" п.п.1 п.20 розд.II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107-VI ч.5 ст.12 Закону № 3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої, разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення п. 20 розд. ІІ "Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 21.12.2014 р. № 79-VІІІ розд.VІ Бюджетного кодексу України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII і Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, якими визначався, зокрема розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розд.VI Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Конституційний Суд України вказав у вищезазначеному рішенні, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення п.26 розд. VI Бюджетного кодексу України іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що суперечить принципу верховенства права, закріпленому у статті 8 Конституції України. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення, відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України. Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020, окреме положення п.26 розд.VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, з 27.02.2020 р. норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII, не застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 р. у справі 1-247/2018(3393/18) ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовувалась у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком". Відтак, з 27.02.2020 р. позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 367-ХІV від 25.12.1998 р., яка передбачала розмір щорічної разової допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. 15.04.2023 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" від 20.03.2023 р. № 2983-IX (далі - Закон № 2983-IX), яким ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в такій редакції: "Щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України". Отже, положеннями Закону № 2983-IX змінено виплату разової грошової допомоги до 5 травня на допомогу до Дня Незалежності України. Суд звертає увагу, що дані зміни внесені Верховною Радою України шляхом прямих змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", неконституційними не визнавалися і є чинними. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 р. № 754 відповідно до ч.7 ст.20 Бюджетного кодексу України, ч.5 ст.12-15, ч.1 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.3 ст. 61-64 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", затверджено Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку визначено, що до осіб, які мають право на грошову допомогу, належать: особи з інвалідністю внаслідок війни та колишні малолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнані особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та колишні неповнолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також діти, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків; особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а також дружини (чоловіки) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружини (чоловіки) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге; члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України; учасники війни та колишні в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особи, яких було насильно вивезено на примусові роботи, діти партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога. Відповідно до п.3 Порядку грошова допомога виплачується до 24 серпня 2023 р. в такому розмірі: 1) особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 3100 гривень; II групи - 2900 гривень; III групи - 2700 гривень; 2) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень; 3) особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3100 гривень; 4) членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге,- 650 гривень; 5) учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 450 гривень. Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, а тому має право на отримання разової щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік. Як вбачається із матеріалів справи, позивач не був позбавлений права на щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік та отримав її у розмірі 1000 грн., що відповідає сумі встановленій в додатку до Порядку, затвердженому Постановою № 754. При цьому, суд вважає помилковим твердження позивача про те, що останній має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік за аналогією допомоги до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з тих підстав що це різний вид допомоги, а тому позивач помилково ототожнює допомогу до Дня Незалежності України з допомогою до 5 травня. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що підстави для виплати позивачу у 2023 році щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відсутні. Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України). Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, оскільки право позивача на отримання у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України в розмірі 1000,00 грн не порушено.

Резолютивна частина:
Відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] ( [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, код ЄДРПОУ 21295057) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Результат: denied