Вид судочинства: commercial
Суддя: Привалов А.І.
Дата ухвалення: 2026-01-12 00:00:00+02

Обставини справи:
01.10.2025 між позивачем (за договором - покупець) та відповідачем (за договором - постачальник) було укладено Договір поставки № 251095, згідно п.1.1. якого постачальник зобов`язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати товар (нафтопродукти, паливно-мастильні матеріали тощо), загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у заявках, форма яких встановлена в Додатку № 1 до цього Договору та які є додатками до цього Договору і становлять його невід`ємну частину. У розділі 3 договору сторони домовились, що: - Покупець здійснює 100% передоплату за Товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника , якщо інше не передбачено Заявкою (п. 3.1.); - Покупець має право здійснити оплату за Товар шляхом попередньої оплати на підставі виставленого Постачальником рахунку-фактури, за ціною що визначена в даному рахунку-фактурі. Ціна за оплачений Товар не підлягає зміні і дублюється у видатковій накладній (п. 3.1.1); - оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що визначений у цьому Договорі або окремо вказаний Постачальником у відповідному рахунку-фактурі. Датою виконання зобов?язання по оплаті Товару Покупцем вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в повному обсязі. На виконання умов договору ТОВ "Моркомстрой" 03.10.2025, відповідно до виставленого відповідачем рахунку на оплату № 162 від 03.10.2025, здійснило оплату за дизельне паливо у розмірі 1 503 500,00 грн (з урахуванням ПДВ), що підтверджується платіжними інструкціями № 330 від 03.10.2025 на суму 110 000,00 грн та № 397 від 03.10.2025 на суму 1 393 500,00 грн. Відповідно до п. 5.1. Договору, Постачальник зобов`язаний проінформувати Покупця про проведену поставку (передання перевізнику) Товару в такий час і таким способом, щоб Покупець отримав повідомлення про дату відвантаження та кількість відвантаженого Товару наступного робочого дня після такого відвантаження (передання перевізнику), але не пізніше ніж за дві доби до прибуття Товару в місце його призначення. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не було поставлено позивачу передплачений товар. За для захисту свої прав та інтересів, ТОВ "Моркомстрой" надіслало на адресу ТОВ "Українська нафтогазотранспортна компанія" лист-претензію з проханням поставити товар відповідно до умов договору поставки № 251095 від 01.10.2025 або повернути грошові кошти у розмірі 1 503 500,00 грн. Проте, вказаний лист 05.11.2025 був повернутий відправнику без вручення адресату, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти в мережі Інтернет за трек-кодом № 6500145003304. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки передплаченого товару та кошти у добровільному порядку також не повернув, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати в розмірі 1 503 500,00 грн. Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж). Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Суд установив факт перерахування позивачем на рахунок відповідача попередньої оплати вартості товару в сумі 1 503 500,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 330 від 03.10.2025 на суму 110 000,00 грн та № 397 від 03.10.2025 на суму 1 393 500,00 грн. Як вказує позивач, що не спростовано відповідачем, останнім у добровільному порядку взяті на себе зобов`язання з поставки обумовленого сторонами товару в повному обсязі не виконано. Доказів на підтвердження здійснення відповідачем поставки товару в повному обсязі, оплаченого згідно рахунку № 162 від 03.10.2025, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. При цьому, припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2019 у справі № 909/524/18. Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Суд установив, що у листі-претензії позивач, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару, вимагав у відповідача поставити товар або повернути попередню оплату вартості недопоставленого товару в сумі 1 503 500,00 грн. Вказаний лист був надісланий на юридичну адресу відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте 05.11.2025 був повернутий відправнику без вручення адресату, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти в мережі Інтернет за трек-кодом № 6500145003304. Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою. Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. З огляду на викладене, день (05.11.2025) оформлення повернення поштовим відділенням зв`язку відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу вимоги позивача про поставку товару за договором або повернення сплачених коштів. Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з огляду на вищевикладене, в силу чинного законодавства позивач наділений правом вимагати повернення коштів попередньої оплати та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, відповідач доказів, які б підтверджували поставку товару чи повернення попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 1 503 500,00 грн не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 503 500,00 грн попередньої оплати за Договором поставки № 251095 від 01.10.2025 є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Резолютивна частина:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нафтогазотранспортна компанія" (вул. Новопирогівська, 50, м. Київ, 03045; код ЄДРПОУ 45636483) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Моркомстрой" (вул. Хімічна, 1/5, оф.5, м. Одеса, Одеська обл., 65031; код ЄДРПОУ 40258966) заборгованість у сумі 1 503 500,00 грн та судовий збір у розмірі 18 042,00 грн. 3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд. Повний текст рішення складено та підписано: 12.01.2026. Суддя А.І. Привалов

Результат: granted