Вид судочинства: criminal
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2013-11-11 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON], на підставі наказу від 28.01.2011 №4о/с працював помічником дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління МВС України в Харківській області та мав спеціальне звання старшого сержанта міліції, був службовою особою - представником влади, наділеним владними повноваженнями висувати вимоги й приймати рішення, обов'язкові для виконання юридичними й фізичними особами незалежно від їхньої відомчої приналежності й підпорядкованості. Як представник державного органу виконавчої влади, [PERSON] зобов'язаний у відповідності зі ст. 5 ч. 1 й ч. 2, ст. 10 ч. 1 п. 1 Закону України «Про міліцію», для забезпечення громадського порядку вживати заходів незалежно від свого підпорядкування, при цьому ніякі виняткові обставини не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій; поважати гідність особи і виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини й забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, а також згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію», п. 2.3. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом МВС України від 14.04.2004 №400, в разі звернення до нього громадян з заявою чи повідомленням про злочин на території України, або у разі безпосереднього виявлення такого, незалежно від місцезнаходження і часу, зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили злочин, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції. Однак, 31 серпня 2012 року близько 21 години на дитячому майданчику, розташованому у дворі будинку № 34 по вул. Саперній у м. Харкові, де відбулася сварка між [PERSON], [PERSON] й [PERSON] на ґрунті нібито виховання дітей, [PERSON], отримавши від своєї дружини - [PERSON], повідомлення про те, що [PERSON] нібито вчинив хуліганські дії, будучи співробітником міліції, зобов'язаним відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію» в будь-який час та незалежно від місцезнаходження захищати громадян і громадський порядок, тобто перебуваючи при виконанні службових обов'язків по охороні громадського порядку, в порушення вимог ст. ст. 12, 13 Закону України «Про міліцію», яка надає йому право застосовувати заходи фізичного впливу для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, явно перевищуючи свої владні повноваження, умисно наніс [PERSON], який не чинив йому протидії, сильний удар кулаком в обличчя, внаслідок чого [PERSON] втратив свідомість та упав на землю. Продовжуючи умисно перевищувати свої власні повноваження, діючи протиправно, без усякої необхідності, за відсутності умов для застосування заходів фізичного впливу без попередження про намір їх використання [PERSON], наніс, лежачому на землі непритомному [PERSON] декілька ударів руками по тулубу, спричинивши йому легкі тілесні пошкодження у вигляді крововиливів м'яких тканин грудної клітини, а також середньої тяжкості, а саме переломи 6-7 ребер зліва, як такі, що потягнули за собою тривалий розлад здоров'я, чим спричинив істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам громадянина [PERSON] та державним інтересам, які виразилися у підриві авторитету і престижі органів міліції, віри людей у співробітників правоохоронних органів, як представників влади, здатних захистити громадян й в цілому суспільство від злочинних посягань. Після чого [PERSON] з метою демонстрації своєї влади і приниження [PERSON], в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про міліцію», яка дає йому право застосовувати спеціальні засоби для припинення опору працівникові міліції та іншим особам, явно виходячи за межі своїх владних повноважень, без усякої необхідності й не маючи на те права, одягнув [PERSON], який не чинив йому опору, на руки спеціальні засоби - наручники, а через певний час за вимогою громадян зняв їх. Таким чином [PERSON] будучи співробітником правоохоронного органу, тобто службовою особою, наділенню владними повноваженнями явно перевищивши свою владу, незаконно застосував насильство та спеціальні засоби стосовно [PERSON], у зв'язку з чим спричинив йому тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості та середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я, підірвав авторитет і престиж органів міліції. Обвинувачений [PERSON] у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що 31.01.2012 року після закінчення робочого дня він приїхав на автомобілі додому. Подзвонив жінці, яка повідомила, що знаходиться на дитячому майданчику по вул. Саперна, 30, вона була збуджена. Підійшовши до жінки, то побачив, що вона з дитиною плакали. Вона відповіла, що виникла конфліктна ситуація з невідомим чоловіком з приводу того, що якийсь хлопець років 10-12, вдарив їх доньку. Дружина спитала де його батьки, їх на дитячому майданчику не було, тому вона пояснила хлопцю, що так робити не можна. В розмову втрутився невідомий чоловік, який знаходився у нетверезому стані та висловлювався на неї нецензурною лайкою. У них виник словесний конфлікт. Дружина попросила його зробити цьому чоловікову зауваження. Він підійшов до потерпілого, не як робітник міліції, а як батько малолітньої доньки з*ясувати що трапилось. Чоловік відреагував з агресією, спитав, хто він такий та сказав, щоб йшов звідси. Він відповів потерпілому, що якщо випив, то хай йде додому відпочивати. На що потерпілий спробував вдарити його кулаком правої руки в голову. Він відвернувся, однак другим ударом потерпілий попав йому в грудну клітину та знову замахнувся кулаком, але промахнувся та впав на землю. Захищаючись він «навалився» тілом на потерпілого зверху, щоб той більше його не бив, завернув потерпілому руку за спину. Оскільки потерпілий продовжував вириватися, він попросив чоловіків, щоб йому допомогли, потримати руки потерпілого, які завели за спину. Потерпілий кричав, що всіх повбиває. Після декількох хвилин потерпілий попросив вибачення, він з чоловіком його підняли, обтрусили. Потім коли він підіймав потерпілого, побачив, що останній упав на камінь. В цей час вибігла дружина потерпілого, та спитала, що трапилось. Він відповів, що потерпілий веде себе неадекватно. Потерпілий з жінкою пішли, а він залишився на дитячому майданчику. Ніяких наручників він на потерпілого не надівав. Він не виконував ніяких службових дій, до нього звернулася його дружина, на виконанні службових обов'язків не був. Ніяких наручників не було, тому ніяких протиправних дій, перевищення службових повноважень з його сторони не було. Він не пред'являв службового посвідчення, не казав, що працівник міліції. Визнає позов частково, тільки в частині витрат на лікування. Незважаючи на невизнання винуватості [PERSON], його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, повністю доведена зібраними по справі доказами. Показаннями потерпілого [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що 31.08.2012 року коли він вечеряв, десь хвилин за 40 до виходу на дитячий майданчик, випив 100 гр. горілки та пляшку пива, на дитячому майданчику пиво не пив. Він з сусідом [PERSON] сидів на лавочці та гуляв з внуком. Почув крик жінки - «де твоя мама?». Повернувся та побачив, як стоять дві жінки, одна з яких курила, а друга схилилася над дитиною та каже «ану, вдар його. Сильніше вдар». Він підійшов до них та сказав, що перш ніж дітей виховувати, необхідно сигарети повикидати. Жінка відповіла, щоб він йшов та займався вихованням своїх дітей, щоб не ліз не в своє діло. Його онук поїхав на велосипеді на дорогу, він побіг за ним. Через деякий час, він стояв біля дитячої гірки, до нього підійшов обвинувачений, та сказав йому «Ти куди лізеш? Що тобі потрібно?» та вдарив його кулаком в обличчя (в губу та перенісся), після удару він отямився біля пісочниці коли лежав обличчям вниз, в іншому місці, його руки були заведені за спину та скріплені наручниками. Над ним стояли три чоловіка. Його знайомий [PERSON] підійшов та спитав - «Хлопці, що ви робите?». Він почув, що збоку в області ребер, біль, та побачив кров на обличчі. Його намагались відвести в бік, але підбігла його дружина, сказала, що буде дзвонити в міліцію. Хлопці сказали, що вони самі із міліції. Дружина просила їх зняти наручники. Наручники він не бачив, руки були заведені назад, однак відчував, Що руки заціплені, від наручників на зап*ястях були сліди. Після того, як його залишили він подзвонив племіннику (колишньому пожежнику), який приїхав хвилин за 20 приїхав племінник та відвіз в 4-ту лікарню невідкладної допомоги. Цивільний позов підтримав, просив стягнути 3458 грн. матеріальної шкоди та розмір двох мінімальних заробітних плат, оскільки він не працював два місяці, моральну шкоду у розмірі 10000 грн., тому що йому та внуку завдано стрес. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що він як оперуповноважений Київського РВ в літку 2012 році приймав рішення щодо заяви [PERSON] за фактом завдання йому тілесних ушкоджень 31.08.2012 року. [PERSON] дав пояснення з приводу конфлікту, який виник 31.08.2012 року, він дав [PERSON] направлення для проведення експертизи, однак експертизу було не закінчено, та він відмовив у порушенні кримінальної справи, у зв'язку з тим, що пройшли строки розгляду справи та потерпілим не будо закінчено лікування. Потім прокуратурою постанову було скасовано. Обвинуваченого він не опитував Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що 31.08.2012 року [PERSON] був доставлений до лікарні невідкладної допомоги (а.с.124). Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2012 року [PERSON] звертався з заявою до Київського РВ з приводу завдання йому тілесних ушкоджень. Перевірочні дії з приводу цього матеріалу проводив оперуповноважений [PERSON] Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що 27.12.2012 року як нейрохірург оглядав медичні картки [PERSON]. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2012 року ввечері він гуляв з собакою та біля під'їзду почув крик потерпілого - «Що ви зі мною робите?». Він побачив, що на потерпілому сидить чоловік, а біля них було ще два чоловіка, [PERSON] лежав обличчям в пісок. Він попросив відпустити його. Коли [PERSON] підняли, на його руках він побачив чорні наручники, на лиці була кров. Він сказав їм, що подзвонить в міліцію, на що чоловік відповів «Що він і є міліціонер», показав йому посвідчення. В цей час вибігла дружина [PERSON], після чого чоловік зняв з [PERSON] наручники. Потім з [PERSON] пішли на лавочку, щоб він віддихався. На дитячому майданчику каменів не було. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що є другом обвинуваченого. 31.08.2012 року був на дитячому майданчику де ввечері виник словесний конфлікт з приводу хлопця 10 років, який вдарив доньку [PERSON]. Після чого, мати дівчинки пішла розбиратись до [PERSON]. Пізніше прийшов [PERSON], якому дружина сказала, щоб він зробив [PERSON] зауваження. В ході [PERSON] вдарив правою рукою [PERSON] в шию, спробував ще раз лівою рукою вдарити, однак не попав та впав вперед. [PERSON] сів зверху та притримав потерпілого, завівши його руку за спину, давив коліном чи ні, він не бачив. За цим конфліктом він спостерігав з лавочки, метрів за 10 до місця бійки, відбувалось це за пісочницею, тому йому було не видно потерпілого, який був у лежачому положенні. Йшла якась боротьба [PERSON] з потерпілим, який намагався вирватися. Підійшов [PERSON], взяв потерпілого за іншу руку, тривало це декілька секунд. Показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою потерпілого. Повертаючись о 20 годині в кінці серпня 2013 року додому, вона побачила на дитячому майданчику свою матір, яка тримала її сина, також стояли інші люди. Потім підійшли обвинувачений та його дружина [PERSON], яка сказала їй, що батько поліз не туди куди потрібно. ЇЇ батько був поруч, на його обличчі вона побачила кров. Подзвонили брату [PERSON], який відвіз батька до лікарні. Показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого. В кінці літа 2013 року ввечері вона з 5-ти річною донькою знаходилась на дитячому майданчику по вул. Саперна,34. Вона почула як плаче її дитина, її побив 8-9 річний хлопчик. Вона спитала у хлопця, де його мама, та зробила йому зауваження. Після чого до неї підійшов потерпілий [PERSON] напідпитку, почав ображати, висловлюватися нецензурною лайкою. Щоб не було конфлікту, вона відійшла на лавочку. Потім подзвонив її чоловік, а згодом підійшов на майданчик. Вона пояснила, чому вона з дитиною плачуть. Її чоловік пішов зробити потерпілому зауваження, однак не встиг нічого сказати, як потерпілий став битись. Спочатку спробував вдарити кулаком в обличчя [PERSON], однак її чоловік відвернувся, потім потерпілий наніс удар в груди, після 3-го удару потерпілий не попав та впав на землю, на бік. Його повернули на живіт, завели руки за спину. [PERSON] продовжував лаятися, виражатися нецензурною лайкою. Лежав він на землі хвилини дві. Наручники на потерпілого не надівали, [PERSON] працівником міліції не називався, посвідчення не показував, потерпілому ніяких ударів не наносив. Потім потерпілий вибачився, сказав, що випив зайвого. Його підняли, обтрусили та розійшлись. Показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює двірником з обслуговування будівель №30,34 по вул. Саперній. Ніяких каменів на дитячому майданчику не буває, оскільки вона прибирає територію кожний день вранці та після обіду приблизно в 16-00 годині, в тому числі 31.08.2012 року. Будівництво на дитячому майданчику не ведеться. Наступного дня після 31.08.2012р. вранці, в половину п'ятої години вона прибирала майданчик, каміння там не було. Показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON]. Влітку 2012 року вона гуляла на дитячому майданчику. Побачила як 8-річний хлопчик вдарив 5-річну дівчинку, яка заплакала. Вона с [PERSON] пішли з'ясувати, чому хлопець вдарив дитину. В цей час потерпілий почав на них кричати, казав, щоб вони виховували своїх дітей. Покричали та розійшлись. Потім прийшов чоловік [PERSON], яка розповіла йому про конфлікт. [PERSON] пішов спитати чому виник конфлікт. Потерпілий не витримав, почав махати кулаками, перший удар не попав, другий удар потерпілого попав в груди [PERSON], замахуючись третій раз, потерпілий не попав та впав боком вперед на землю. [PERSON] завів йому одну руку за спину та попросив чоловіків, щоб йому допомогли. Потерпілий махав другою рукою, лаявся, кричав. ЇЇ чоловік допоміг йому завести другу руку за спину. Потім потерпілий попросив вибачення, сказав, що перепив, з ким не буває. Вибігла дружина потерпілого, його підняли, обтрусили, та розійшлись. Ніхто працівником міліції не представлявся. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що ввечері в серпні 2012 року він був з [PERSON] - племінником потерпілого. Подзвонив племіннику потерпілий, та сказав, що його побили. Вони з [PERSON] приїхали на дитячий майданчик, нікого вже не було. Потерпілий сказав, що його побили працівники міліції, надівали наручники. Потерпілий був в тверезому стані. На обличчі потерпілого була кров, сказав, що болять ребра, були сліди на руках від наручників. Показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною потерпілого. 31.08.2012 року її чоловіка побили. Вона була вдома, почула, що її кличуть, вибігла на вулицю та побачила, що її чоловіка тримає [PERSON], близько них були ще два чоловіка. Її чоловік стояв з заведеними руками за спиною в наручниках. Вона спитала, чому на ньому наручники, і на якій підставі їх наділи, на що їй відповіли, що вони з міліції. [PERSON] особисто зняв наручники. Обличчя її чоловіка було в крові, губа розбита, спортивна кофта була порвана. Вдома її чоловік сказав, що болить бік, ребра. Чоловік подзвонив племіннику [PERSON], який відвіз його в лікарню. На дитячому майданчику сміття та каміння не буває, оскільки щодня прибирають з ранку. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що потерпілий є його дядьком. 31.08.2012 року йому подзвонив [PERSON], та сказав, що його побили декілька чоловіків на дитячому майданчику. Після того як дядька повалили на землю наділи наручники. На місці події біля пісочниці в цей же день він каміння не бачив. [PERSON] попросив його приїхати коли він прихав, на майданчику нікого не було,дядько скаржився, що у нього болить бік, також він побачив розбиту губа, та сліди від наручників. Він одвіз дядька в лікарню. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що 31.08.2012 року він знаходився на дитячому майданчику з онуком, [PERSON] також був з своїм онуком. [PERSON] тоді добре не знав. Пиво не пили. Побачив, що дві жінки стояли та щось казали хлопчику, який нібито побив її доньку. [PERSON] зробив жінці зауваження, щоб вона викинула сигарету, якщо виховує дитину. З часом підійшов обвинувачений до потерпілого та майже одразу вдарив його в обличчя рукою. Потерпілий впав на землю. Потім ще підішли два чоловіка. Обвинувачений сидів на потерпілому, та намагався одягти наручники. В цей час [PERSON] лежав та нічого не робив. Він хотів стягнути чоловіка з потерпілого, а дві жінки сказали, щоб він йшов звідси та не ліз. Він відійшов, щоб увести дітей, та почав кликати дружину [PERSON], кричав, що необхідно визивати міліцію. Як повернувся знову, то бачив, що [PERSON] був в наручниках. Тоді вийшла дружина, донька потерпілого. Як знімали наручники не бачив. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що був з друзями в компанії з племінником потерпілого. [PERSON] ввечері 31 серпня подзвонив племіннику [PERSON] та сказав, що його побили. Через деякий час вони приїхали на дитячий майданчик. Він побачив, що у [PERSON] була розбита губа, були на руках (смуги) від наручників. Показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що знає дружину [PERSON]. В серпні 2012 року вона сиділа по вул. Саперна на лавочці з дитиною, з своїм чоловіком [PERSON] [PERSON] та іншими. Почався конфлікт з того, що 8-річний хлопчик вдарив доньку [PERSON]. [PERSON] підійшла до хлопчика, також підійшов потерпілий, вони конфліктували та розійшлись. Через час прийшов [PERSON], пішов розмовляти з потерпілим. Розмовляв [PERSON] з потерпілим недовго, потерпілий замахнувся, однак не бачила куди саме потерпілий вдарив [PERSON]. Коли вона сиділа на лавочці, потерпілого та [PERSON] вона бачила збоку. Після чого, вони побігли до [PERSON], відстань від місця бійки до них десь метрів за десять. Коли прибігли, вона побачила, що потерпілий вже лежав на землі на животі, [PERSON] тримав руки потерпілого за спиною. Як саме потерпілий опинився на землі вона не бачила, оскільки бігла та вся увага була зосереджена на її дитину, яка там гралася. ЇЇ чоловік допоміг [PERSON] тримати другу руку потерпілого. На потерпілому наручників вона не бачила. Потерпілий опирався, просив, щоб його відпустили, що він випив зайвого. [PERSON] пообіцяв відпустити, однак як відпускав не бачила. Потім вийшла дружина потерпілого. Показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого як чоловіка [PERSON]. 31.08.2012 року він з жінкою гуляли на дитячому майданчику. Почув крик доньки [PERSON], яку вдарив якийсь хлопчик. [PERSON] зробила хлопцю зауваження. В цей час потерпілий почав виражатися нецензурною лайкою. [PERSON] підійшла до них. Пізніше прийшов [PERSON], якому дружина розповіла про конфлікт. [PERSON] пішов розмовляти з хлопчиком. Підійшов також потерпілий, почав кричати на [PERSON], з'ясовувати стосунки, та вдарив рукою [PERSON] в обличчя. Він сидів на лавочці та бачив, як [PERSON] стояв спиною до нього, а потерпілий - обличчям. Потерпілий спробував вдруге вдарити [PERSON] в область обличчя, однак [PERSON] відбив удар, потерпілий втратив рівновагу та впав на бік на землю. [PERSON] накинувся зверху. В цей час він підбіг і [PERSON] попросив йому допомоги. Він допоміг [PERSON] завести другу руку за спину. Потерпілий крутився, відбувалось це хвилини 2. Потерпілий попросив, щоб його відпустили, сказав, що трохи перепив. Його відпустили. Ніхто працівниками міліції не представлявся. На обличчі потерпілого нічого не було. Вийшла дружина потерпілого, забрала внука, і всі розійшлись. Не звернув уваги, чи було каміння під потерпілим. Показаннями експерта [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що висновки експертиз від 03.01.2013 року та 30.01.2013 року підтверджує. Можливі строки зникнення слідів від наручників залежать від вираженості самих слідів, орієнтовні строки 2-3 дні до 5-7 днів. Щоб зламались ребра необхідна значна сила, тому завдання таких ушкоджень шляхом перекачування потерпілого на камені є маловірогідним. Даними, що містяться в заяві про вчинення злочину, зареєстрованої 31.08.2012 року у журналі реєстрації повідомлень про злочини, згідно з якою потерпілим [PERSON] заявлено про факт його побиття незнайомим чоловіком 20-30 год. 31.08.2012 року на дитячому майданчику (т. 1 а.с.25-27) Актом судово-медичного дослідження №1801-А/12 від 10.09.2012 року (розпочато 05.09.2012 року), яким встановлено у [PERSON] такі ушкодження: синці м'яких тканин грудної клітини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та переломи 6-7 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т. 1 а.с.20-21) Даними, що містяться в протоколі пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2012 року, відповідно до якого потерпілий [PERSON] впізнав обвинуваченого [PERSON] з приводу його побиття 31.08.2012 року дитячому майданчику (т. 1 а.с.113-115) Даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.01.2013 року, відповідно до якого потерпілий [PERSON] показав як розвивалися події на дитячому майданчику по вул. Саперна, 34 в м. Харкові, що відбулись 31.08.2012 року при його побитті. (т.1 а.с. 120-126) Даними, що містяться в протоколі пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2012 року, відповідно до якого свідок [PERSON] впізнала обвинуваченого [PERSON], який 31.08.2012 року знімав з потерпілого наручники (т. 1 а.с.137-139) Даними, що містяться в протоколі пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2012 року, відповідно до якого свідок [PERSON] впізнав обвинуваченого [PERSON], який 31.08.2012 року наніс потерпілому [PERSON] удар по обличчю та надів на нього наручники (т. 1 а.с.151-153) Даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.01.2013 року, відповідно до якого свідок [PERSON] показав як розвивалися події на дитячому майданчику по вул. Саперна, 34 в м. Харкові, що відбулись 31.08.2012 року з приводу побиття [PERSON] (т.1 а.с. 157-164) Даними, що містяться в протоколі пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2012 року, відповідно до якого свідок [PERSON] впізнала обвинуваченого [PERSON], який 31.08.2012 року знаходився на дитячому майданчику (т. 1 а.с.177-179) Даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.01.2013 року, відповідно до якого свідок [PERSON] показав як розвивалися події на дитячому майданчику по вул. Саперна, 34 в м. Харкові, що відбулись 31.08.2012 року з приводу побиття [PERSON] (т.1 а.с. 191-198) Даними, що містяться в протоколі пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2013 року, відповідно до якого свідок [PERSON] впізнав обвинуваченого [PERSON], який приніс пояснення нібито свідків за фактом конфлікту за участю [PERSON] (т. 2 а.с.140-142) Даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 17.01.2013 року, відповідно до якого оглянуто місце події за фактом побиття [PERSON] 31.08.2012 року (т. 2 а.с.208-216) Висновком експерта №2650-А/12 від 03.01.2013 року, яким встановлено у [PERSON] такі ушкодження: синці м'яких тканин грудної клітини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та переломи 6-7 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Наявні тілесні ушкодження у потерпілого не могли утворитися при мимовільному падінні на землю з висоти власного зросту. (т. 2 а.с.2-3) Висновком експерта №159-А/13 від 03.01.2013 року, яким встановлено, що наявні у [PERSON] тілесні ушкодження могли утворитися за обставин і в термін, на які вказують [PERSON], свідки [PERSON] і [PERSON] на слідчих експериментах (т. 2 а.с. 5-6). Висновком експерта №184-А/13 від 07.02.2013 року, яким встановлено, що в наданій медичній документації будь-яких даних про наявність тілесних ушкоджень у [PERSON] ще немає. При огляді [PERSON] 04.02.2013 року будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено (т. 2 а.с. 8-9) Висновком експерта №294-А/13 від 12.03.2013 року, яким встановлено, у зв'язку з неконкретністю і розпливчатістю показань [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на слідчих експериментах, робити висновки про відповідність їх показань судово-медичними даними не представляється можливим. Наявні тілесні ушкодження у [PERSON] не могли утворитися внаслідок падіння на камінь (відсутні які-небудь параметри каменю, на який нібито падав постраждалий). Малоймовірно, що при заламуванні рук за спину у потерпілого [PERSON] могли виникнути синці в області грудної клітини і переломи ребер. (т. 3 а.с.11-13) Даними, що містяться в протоколі про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії №2 від 11.04.2013 року, з яких вбачаються тісні приятельські стосунки обвинуваченого зі «своїми» свідками та вплив на них (зокрема, посилання обвинуваченого на те, що «його» (свідки) при наданні показань будуть казати «не бив», «не одягав» (наручники), а все інше чітко «не пам'ятаю», він ударив, був п'яний (т. 3 а.с.184), «я їм чітко скажу, я їх зустріну, поясню, що їм, в яку сторону» (т. 3 а.с. 185)). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її онуком. З його слів вона зрозуміла, що його першим вдарив в груди чоловік у нетверезому стані, коли виник конфлікт на майданчику. Очевидцем події вона не була, це їй стало відомо зі слів. Вказані показання свідка [PERSON], яка є бабусею обвинуваченого, суд до уваги не приймає, оскільки про вказані події вона знає зі слів самого обвинуваченого, тобто не була очевидцем злочину. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] є суперечливими, неточними, між собою, та показаннями обвинуваченого, його дружини та [PERSON], тому суд їх в частині не нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, не надягання наручників на потерпілого суд також до уваги не приймає, оскільки вони є недостовірними. Зокрема суперечності показань вбачаються щодо положення потерпілого та обвинуваченого при розмові між собою, яке свідки бачили з однієї точки (лавочки). Також, [PERSON] вказала, що потерпілий замахнувся, однак не бачила куди саме потерпілий вдарив [PERSON]; як саме потерпілий опинився на землі вона не бачила. [PERSON] зазначив, що всього було два удари, і всі в область обличчя. Показання [PERSON] в частині не нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, не надягання наручників на потерпілого суд також до уваги не приймає, оскільки вони є недостовірними. Суд враховує, що свідок [PERSON] є дружиною обвинуваченого, свідок [PERSON] є другом обвинуваченого та його дружини, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] - друзями дружини обвинуваченого, тому їх показання направлені на пом'якшення відповідальності [PERSON] Показання потерпілого [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами і відтворюють реальну картину подій, які мали місце між 31.08.2012 року. Підстав недовіряти цим показанням суд не вбачає. Показання обвинуваченого [PERSON] суд розцінює як неправдиві, оскільки вони не узгоджуються з показаннями свідків, допитаними у судовому засіданні, з іншими доказами зібраними по справі. Показання обвинуваченого надані з метою уникнути кримінальної відповідальності, та розцінює їх, як спосіб захисту. Дані, що містяться в протоколах проведення слідчого експерименту від 07.02.2013 року (т.2 а.с. 12-23, 31-42), які проводились за участю свідка [PERSON] та підозрюваного [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки вони ґрунтуються на їхніх показаннях, які суд визнав недостовірними, даними з метою уникнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Також, різняться відтворення свідком [PERSON] (на фото №8 (т.2 а.с.22)) та підозрюваним [PERSON] (на фото №8 (т.2 а.с.40)) положення обвинуваченого на потерпілому. Дані, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 07.02.2013 року (т.2 а.с. 54-65) за участю [PERSON], в протоколі проведення слідчого експерименту від 07.02.2013 року (т.2 а.с. 57-82) за участю свідка [PERSON], в протоколі проведення слідчого експерименту від 07.02.2013 року (т.2 а.с. 105-113) за участю [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки вони ґрунтуються на їх показаннях, які суд визнав недостовірними. Дані, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.01.2013 року (т.2 а.с. 66-82), який проводився за участю свідка [PERSON], суд до уваги не приймає також з тих підстав, що на слідчому експерименті [PERSON] зазначав, звідки йшов [PERSON] він не знає. Бачив [PERSON] біля пісочниці, спочатку не зрозумів, що це він, а зрозумів, коли вже бійка почалась. Потерпілий підійшов до [PERSON]. Як-то там напевно махнув. Бачив як впав потерпілий на витягнуту ліву руку вперед (т.2 а.с.74-75). З вказаного експерименту вбачається, що показання свідка є неповними, ймовірними, сприймав він ці події, сидячі на лавці, свідок достовірно не бачив, що потерпілий вдарив [PERSON]. Бачив тільки як впав потерпілий на землю, однак достовірно пояснити, чому впав - не зміг. При одночасному допиті свідків [PERSON] та [PERSON], останній зазначив, що не бачив, щоб [PERSON] бив [PERSON], не бачив, щоб [PERSON] надівав наручники, однак не виключає, що це справді могло бути (т. 2 а.с.184). При одночасному допиті потерпілого [PERSON] та свідка [PERSON], останній зазначив, що йому здалось здалеку, що [PERSON] підійшов, хто почав перший не знає. Здається, що потерпілий впав на землю сам, він знаходився між першим та другим під'їздом (т.2 а.с.181). В судовому засіданні свідок вже поясняв, що [PERSON] в ході розмови з [PERSON] вдарив правою рукою його в шию, спробував ще раз лівою рукою вдарити, однак не попав та впав вперед. Посилання адвоката на те, що експертизу було проведено в у відділенні, у якому потерпілий знаходиться з завідувачем експертизи у добрих відносинах, що викликає у нього сумніви у об'єктивності проведених експертиз, є безпідставними, ніякими доказами не підтверджено, ґрунтуються лише на припущеннях сторони захисту. Не заслуговують на увагу посилання адвоката на те, що обвинувачений при виникненні конфлікту був не при виконанні службових обов'язків, робочий час закінчився, тому відсутній склад кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про міліцію» в будь-який час та незалежно від місцезнаходження працівник міліції зобов'язаний захищати громадян і громадський порядок, тобто перебуває при виконанні службових обов'язків по охороні громадського порядку в будь-який час. Обвинувачений в порушення вимог ст. ст. 12, 13 Закону України «Про міліцію», які надають йому право застосовувати заходи фізичного впливу для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, умисно завдав потерпілому без усякої необхідності, без достатніх на те підстав тілесні ушкодження, та в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про міліцію», яка дає йому право застосовувати спеціальні засоби для припинення опору працівникові міліції та іншим особам, без усякої необхідності й не маючи на те права, одягнув потерпілому, який не чинив йому опору, на руки спеціальні засоби - наручники. Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що винуватість обвинуваченого [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, що супроводжувалося насильством та застосуванням спеціальних засобів, - доказана повністю, та за що, він повинен нести покарання. Як особистість [PERSON] працездатний, не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, про що свідчать дані паспорта, характеристики, її свідчення (т. 1 а.с.72, т. 4 а.с.72-78,85-88). Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.04.2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-2 КУпАп (Порушення обмежень щодо використання службового становища) (т. 4 а.с. 98-102). Після чого, 19.04.2013 року був звільнений з посади помічника ДІМ СДІМ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ (т. 4 а.с.103) Відповідно до ст. ст. 66,67 КК України, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, відсутні. Призначаючи покарання [PERSON], суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, відсутність обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що він повинен нести покарання у виді позбавленням волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах зі штрафом, однак знаходить його перевиховання можливим без ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання на підставі ст. 75 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Цивільний позов потерпілого задовольнити частково, у задоволенні вимог щодо відшкодування майнової шкоди у розмірі 1258 грн. пов'язані з лікуванням - відмовити у зв'язку з їх недоведеністю. Вимоги щодо відшкодування двох мінімальних заробітних плат підлягають частковому задоволенню у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за один місяць у розмірі 1147 грн. з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід). У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що потерпілому завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді перелому 6-7 ребер, 10.09.2012 року при огляді терапевтом встановлені головні болі, запаморочення, слабкість, болі в грудній клітині, рекомендовано продовжити симптоматичне лікування, контроль грудної клітини через 10 днів (т. 1 а.с.21), тому суд вважає необхідним стягнути завдану ушкодженням здоров'ю шкоду за один місяць у розмірі мінімальної заробітної плати 1147 грн. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі, оскільки в результаті завдання обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому у виді поламаних ребер грудної клітини, потерпілий відчував нервово-психологічні переживання, змінився звичний для нього ритм життя, в результаті чого йому довелося докладати додаткові зусилля для організації свого життя, що призвело до негативних емоцій і додатковим переживанням. Запобіжний захід у виді особистого зобов'язання, обраний ухвалою суду від 15.07.2013 року, припинився 11.09.2013 року, після чого не обрався. Судові витрати та речові докази по справі - відсутні.

Резолютивна частина:
[PERSON] [INFO] визнати винуватим за ч. 2 ст. 365 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки та зі штрафом у розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. В силу ст. 75 КК України - звільнити [PERSON] [INFO] від відбування основного виду покарання позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік. В силу ст. 76 ч.1 п.4 КК України зобов'язати періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи. Запобіжний захід у виді особистого зобов'язання, обраний ухвалою суду від 15.07.2013 року, припинився 11.09.2013 року, після чого не обирався. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на його користь завдану шкоду здоров'ю у розмірі 1147 (одна тисяча сто сорок сім) грн., моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти діб до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд г. Харкова. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Головуючий суддя Золотарьова Л . І .

Результат: guilty