Вид судочинства: commercial
Суддя: Аріт К.В.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
31.10.2025 року позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківського фахового коледжу спорту про стягнення 11350,29 грн за договором постачання електричної енергії споживачу № 2-0523С від 01.01.2021, з яких: пеня за серпень 2021 року у сумі 504,40 грн; 3% річних за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року у сумі 1284,92 грн; інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року у сумі 9560,97 грн. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 року позовну заяву залишено без руху. 05.11.2025 року представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків (вх.№25670). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3888/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами. Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі. 07.11.2025 року судом було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі в електронний кабінет Харківського фахового коледжу спорту, яка згідно з довідкою суду про доставку електронного листа була отримана останнім 07.11.2025 року (а.с.77). Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було. Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. У зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) від 13.04.2017 року, з 01.01.2019 року ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 за № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 за № 1268. ПрАТ "Харківенергозбут" як постачальник електричної енергії за вільними цінами здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 312 (далі - Правила), та на умовах договору постачання універсальних послуг. Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією Таким чином, правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається АТ "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Законом України від 23.11.2018 № 2628 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону". Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону). Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" zbutenergo.kharkov.ua. Як зазначає позивач, ураховуючи наведені приписи чинного законодавства України, та те, що ХФКС було надано до Товариства підписану заяву - приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції № 1 Ф П Для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50000кВт*год на місяць (далі - Комерційна пропозиція № 1 Ф-П), - договір про постачання електричної енергії споживачу № 2-0523С від 01.01.2021 року (далі - Договір) вважається укладеним. Згідно з пп. 4.12, 4.13 розділу IV "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу (у редакції чинній до 19.06.2024). У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. За вимогами п. 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором. Таким чином розрахунки з ПрАТ «Харківенергозбут» за електроенергію, спожиту ХФКС, проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ «Харківобленерго». Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. ХФКС приєдналося до умов Договору № 2-0523С від 01.01.2021 шляхом підписання заяви-приєднання на умовах Комерційної пропозиції. Порядок розрахунків за Договором № 2-0523С визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 1 Ф-П, яка є невід`ємним додатком до Договору. Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 5.5 Договору розрахунковим періодом за цим Договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за Договором Споживача з оператором системи розподілу/передачі. Пунктом 5.6 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Згідно з п. 5.7 Договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції. За умовами п. 4 Комерційної пропозиції № 1 Ф-П розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку Споживачу, в якому зазначаються суми до сплати за спожиту електричну енергію. Відповідно до п.6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору. Пунктом 5 Комерційної пропозиції № 1 Ф-П встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. У відповідності до п. 5.8 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції. Пунктом п. 8 Комерційної пропозиції № 1 Ф-П передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п.5 Комерційної пропозиції, Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем. Згідно з переданими операторами системи розподілу даними ПрАТ «Харківенергозбут» для ХФКС було сформовано рахунок за електричну енергію за період січня 2021 року: - за січень 2021 року на суму разом з ПДВ 20 % - 44 263,73 грн. Відповідачем за січень 2021 року спожито 13871 кВт*год. Рахунок за січень 2021 року та акт приймання-передачі електричної енергії були направлені Споживачу засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку до 26.02.2021 року. Рахунок не сплачено у встановлений строк. 19.08.2022 року Споживач сплатив заборгованість за спожиту електричну енергію за січень 2022 року. Позивач зауважує, що предметом розгляду не є заборгованість за спожиту електричну енергію за вказані періоди (заборгованість за спожиту електричну енергію визнано судом у справі № 922/4523/21), а лише вказані для пояснення нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до п.9.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. ПрАТ «Харківенергозбут» як Постачальник виконав свої зобов`язання по Договору у повному обсязі, але Відповідач умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу пеню, 3 % річних та індекс інфляції. Як стверджує позивач, станом на 01.09.2025 року заборгованість відповідача за несвоєчасну сплату за електричну енергію складає 11350,29 грн, з яких: 504,40 грн - пеня; 1284,92 грн - 3% річних; 9560,97 грн - індекс інфляції. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість за січень 2021 року на суму 44 263,73 грн визнана рішенням Господарського суду Харківської області по справі № 922/4523/21, що набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Серед іншого правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). З матеріалів справи вбачається, що Рахунок за січень 2021 року та акт приймання-передачі електричної енергії були направлені Споживачу засобами поштового зв`язку. Сума заборгованості за січень 2021 року склала 44 263,73 грн. Строк оплати рахунку до 26.02.2021 року. Як встановлено судом, заборгованість за січень 2021 року відповідач сплатив 19.08.2022 року, з порушенням строків встановлених договором. Отже, враховуючи, що з моменту настання строку оплати та до моменту сплати заборгованості, пройшов значний час, за вказаний період у Відповідача продовжували нараховуватися пеня, 3% річних та втрати від інфляції, у зв`язку з простроченням оплати. З урахуванням несвоєчасно сплачених коштів відповідач станом на 01.09.2025 року має заборгованість в сумі 11 350,29 грн, з яких: 504,40 грн - пеня; 1284,92 грн - 3% річних; 9560,97 грн - індекс інфляції. Таким чином, ПрАТ «Харківенергозбут» правомірно було нараховано пеню, 3% річних та втрати від інфляції, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору та несвоєчасним виконанням рішення суду. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Позивач нараховує на заборгованість за спожиту відповідачем у січні 2021 року електричну енергію в сумі 44263,73 грн: пеню за період з 01.08.2021 року по 26.08.2021 року (за 26 днів) у розмірі 504,40 грн; 3% річних за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року станом на 01.09.2025 року у розмірі 1284,92 грн; інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року у розмірі 9560,97 грн. Щодо пені. Відповідно до ч.1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором. Згідно з статями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 5.8 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції. Пунктом п. 8 Комерційної пропозиції № 1 Ф-П передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п.5 Комерційної пропозиції, Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем. Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року на території України було встановлено карантин. В подальшому термін його дії неодноразово продовжувався Постановою Кабінету Міністрів України від № 383 від 25.04.2023 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 № 1236» дію карантину було продовжено до 30 червня 2023 року. Запровадження карантинних заходів обумовило внесення змін до норм матеріального права щодо перебігу строку позовної давності. Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ (набрав чинності з 02.04.2020) прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан. В подальшому відповідними указами президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Так само введення воєнного стану обумовило внесення змін до норм матеріального права щодо перебігу строку позовної давності. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину та на період дії в Україні воєнного стану. Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто відновлення перебігу строків позовної давності розпочалися з 04 вересня 2025 року. Отже вимогу щодо стягнення з відповідача нарахованої суми пені подано у відповідності зі строками позовної давності, визначеними законодавством. Також суд звертає увагу, що відповідно до Постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 4 липня 2025 року у справі № 908/948/23 положення пп.16 п.1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413), про зупинення на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування стосуються виключно нарахування та стягнення штрафних санкцій саме за цей період та, відповідно, їх дія не може бути поширена щодо штрафних санкцій, право на нарахування яких виникло раніше. Об`єднана палата КГС ВС врахувала, що положеннями підпункту 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332 чітко визначений період, на який поширюється дія цього положення, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. ОП КГС ВС наголосила на тому, що норма щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій до електропостачальників, передбачена постановою НКРЕКП № 332, не містить прямої вказівки про надання їй зворотної дії в часі, що дозволило б застосовувати її до початку запровадження воєнного стану, тобто на порушення чи прострочення, що сталися в попередні періоди. Отже, з огляду на специфіку та спрямованість постанови НКРЕКП № 332, немає підстав для невиправданого розширення тлумачення цієї постанови щодо поширення її дії на правовідносини, які виникли в попередні періоди. На підставі п. 8 Комерційної пропозиції № 1 Ф-П Відповідачу нарахована пеня за несплачену електричну енергію. Як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі №911/19/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України суд з`ясував обставини щодо правильності здійснення позивачем відповідних розрахунків пені, інфляційних та 3% річних. Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню пені, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 504,40 грн пені підлягають задоволенню. Щодо 3% річних та інфляційних. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 8 Комерційної пропозиції № 1 Ф-П, якими встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 даної Комерційної пропозиції Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Крім того, саме п. 6.2 Договору передбачено обов`язок Відповідача виконувати умови цього Договору. ПрАТ «Харківенергозбут» як Постачальник виконав свої зобов`язання по Договору у повному обсязі, проте Відповідач умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого Відповідачу нараховані 3% річних за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року у сумі 1284,92 грн та інфляціїйні втрати за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року у сумі 9 560,97 грн. Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року у сумі 1 284,92 грн та інфляційних втрат за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року у сумі 9560,97 грн, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем доказів на спростування позовних вимог, доказів своєчасної оплати заборгованості, контррозрахунку боргу до суду не надано. Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, позов підлягає повному задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
Позов задовольнити повністю. Стягнути з Харківського фахового коледжу спорту (адреса: 61070, м. Харків, вул.Фронтова, буд.3; код ЄДРПОУ 04591392) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (адреса: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд.10; код ЄДРПОУ 42206328, на ХОУ АТ "Ощадбанк" [NUMBER] , МФО 351823) заборгованість по пені за період серпня 2021 року у сумі 504,40 грн, 3% річних за період з вересня 2021 року по серпень 2022 року у сумі 1284,92 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року у сумі 9560,97грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України. Повне рішення складено "06" січня 2026 р. СуддяК.В. Аріт

Результат: granted