Вид судочинства: commercial
Суддя: Котков О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02

Обставини справи:
01 грудня 2011 року між позивачем (надалі – Виконавець або Постачальник або Продавець) та відповідачем (далі по тексту – Замовник або Покупець або Отримувач) (разом - сторони) було укладено договір на постачання продукції № 685 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі – Договір або Договір поставки), відповідно до п. 1.2. якого Постачальник зобов'язується виготовляти й передавати у власність Покупця замовлену продукцію/товар, по узгодженню сторін виконати її доставку, а Покупець приймати й своєчасно здійснювати оплату замовленої ним продукції та фактичних транспортних витрат на умовах Договору. Позивач зазначає, що на виконання умов Договору Продавець передав товар та надав послуг, а Покупець прийняв товар та отримав послуги на загальну суму – 62 173,20 грн. з яких: 60 099,60 грн. – вартість товару і 2 073,60 грн. – послуги з автоперевезення товару, однак Покупець за товар не розрахувався та послуг не оплатив, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за Договором в розмірі – 62 173,20 грн. Окрім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за неналежне виконання умов Договору щодо оплати товару та послуг. Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вже було встановлено судом, 01 грудня 2011 року між сторонами укладено договір на постачання продукції № 685 згідно п. 1.2. якого Постачальник зобов'язується виготовляти й передавати у власність Покупця замовлену продукцію/товар, по узгодженню сторін виконати її доставку, а Покупець приймати й своєчасно здійснювати оплату замовленої ним продукції та фактичних транспортних витрат на умовах Договору. З матеріалів справи випливає, що на виконання умов Договору в грудні 2011 року позивач передав товар вартістю - 60 099,60 грн. та надав послуг з автоперевезення вантажів на суму - 2 073,60 грн., що підтверджується видатковими накладними №№: АБ-0010097, АБ-0010616 та АБ-0010487, а також товарно-транспортними накладними і актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № АБ-0000474 від 03.12.2011р. (належним чином засвідчені копії накладних та акту містяться в матеріалах справи). Позивач стверджує, а відповідачем не спростовано, що зауважень до отриманого товару та наданих послуг з автоперевезення вантажу Продавцю від Покупця не надходило. Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Пунктом 5.1. Договору встановлено, що розрахунки за продукцію здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України на умовах 100% попередньої оплати шляхом прямого перерахування грошей на поточний рахунок Постачальника, зазначений у розділі 12 Договору. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Судом установлено, що позивач, внаслідок неоплати Покупцем вартості отриманого по видатковим накладним товару та вартості послуг, 30.01.2012р., 14.09.2013р. та 23.09.2013р. звертався до відповідача з вимогами щодо сплати боргу в сумі 62 173,00 грн. (копії вимог в справі). Факт надсилання вказаних вимог Продавцем підтверджується рекомендованими повідомленнями про відправлення поштової кореспонденції реєстр. №№: 03045 0166231 2, 03045 0166303 3 та 03045 0166311 4 (копії документів містяться в матеріалах справи). Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2013р. відповідача було зобов’язано надати суду відзив на позов, докази на підтвердження відповідних заперечень, контррозрахунок суми заявленої до стягнення. Всупереч вимогам вказаної ухвали контррозрахунку заявлених до стягнення сум відповідач до суду не надав та не надіслав. Враховуючи викладене, а також те, що доказів оплати товару та послуг з автоперевезення товару по Договору згідно видаткових накладних №№: АБ-0010097, АБ-0010616 та АБ-0010487, а також акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № АБ-0000474 від 03.12.2011р., станом на січень 2014 року, до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з Покупця на користь Постачальника заборгованості за Договором поставки в розмірі 62 173,20 грн. з розрахунку: 60 099,60 грн. (вартість товару) + 2 073,60 грн. (послуги з автоперевезення продукції). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання по Договору щодо оплати товару та наданих послуг, в межах заявленого періоду нарахування стягненню з Покупця, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, на користь Продавця підлягає 153,30 грн. 3% річних. У відповідності до Наказу Міністерства освіти і науки від 23.07.2010р. № 736/902/758 «Про затвердження порядків надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» визначено, що індекс інфляції - визначений у встановленому законодавством порядку офіційний індекс інфляції за попередній календарний рік. Згідно Постанови Національного банку України від 27.12.2007р. № 480 «Про затвердження Інструкції про порядок складання та оприлюднення фінансової звітності банків України» поняття «індекс інфляції» - індекс споживчих цін, оприлюднений Державним комітетом статистики України. Розмір втрат від інфляції, зроблений за розрахунком суду у відповідності до встановлених чинним законодавством України вимог та індексів, складає – «-126,46 грн.»: Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі01.01.2013 - 31.10.201362173.200.998-126.4662046.74А тому, враховуючи від’ємний показник середнього індексу інфляції за перерахований/перевірений судом період, як індексу споживчих цін по відношенню до суми боргу, позовні вимоги щодо стягнення 621,73 грн. втрат від інфляції є недоведеними та задоволенню не підлягають. Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Резолютивна частина:
Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Приватного підприємства “Екобудсервіс” (ідентифікаційний код 31515587, адреса: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 50, літ. А, р/р 26002185192 в ПАТ «[PERSON] Аваль», МФО 380805, код ЄДРПОУ 14305909), або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства “Асфальтобетонний завод “АБ Столичний” (ідентифікаційний код 04012321, адреса: 03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 60, р/р 26006000688901 в ПАТ "АКБ «Київ», МФО 322498, код ЄДРПОУ 14371869), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу – 62 173,20 грн. (шістдесят дві тисячі сто сімдесят три гривні 20 копійок), 3% річних – 153,30 грн. (сто п’ятдесят три гривні 30 копійок) та судові витрати – 1 703,47 грн. (одна тисяча сімсот три гривні 47 копійок). Видати наказ. В іншій частині позову відмовити. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/21969/13. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Результат: partial