Вид судочинства: commercial
Суддя: Музика М.В.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02

Обставини справи:
позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, 20 333,00 грн. пені та 123 337,50 грн. штрафу за порушення відповідачем строків оплати поставленого товару за договором поставки від 10.04.2025. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.11.2025 відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт Ойл Україна", м. Київ до Фермерського господарства "Глущак Агро", с. Писарівка Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 637 020,5 грн. заборгованості за договором поставки від 10.04.2025, призначено підготовче засідання на 16.12.2025. Ухвалою суду від 16.12.2025 прийнято заявлене позивачем зменшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.01.2026. Позивач не скористався правом участі свого представника в судовому засіданні 06.01.2026, у заяві від 05.01.2026 просить проводити засідання без участі представника ТОВ «Стандарт Ойл Україна». Представник відповідача також не з`явився в судове засідання 06.01.2026, жодних клопотань від нього не надходило; належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, що підтверджується судовою повісткою від 17.12.2025. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (пункт 1, 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України). Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення судового періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України). Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України). Судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 10.04.2025 між ТОВ «Стандарт Ойл Україна» (постачальник) та Фермерським господарством «Глущак Агро» (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №10-04-01/2025 (далі договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця нафтопродукти, а саме скраплений газ, дизельне паливо, бензин марок А-92, А-95, в кількості та асортименті, що погоджені сторонами відповідно до умов цього договору, а покупець зобов`язався прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах цього договору. Згідно п. 3.1. договору ціна за одиницю виміру кількості товару погоджується сторонами у відповідних документах, зазначених у п. 1.2. цього договору або іншим погодженим між сторонами чином. Загальна сума договору становить суму вартості товару, фактично поставленого протягом терміну дії цього договору (п. 3.2. договору). У п. 4.2. договору погоджено, що оплата покупцем вартості товару може здійснюватись на умовах попередньої оплати вартості товару або з відстрочкою вартості поставленого товару. Кошти за поставлений товар зараховуються на закриття видаткових накладних за хронологією їх виписки, починаючи з накладної з найбільш ранньою датою. Якщо по неоплачених, оплачених частково або не своєчасно оплачених видаткових накладних постачальником була виставлена претензія, то в першу чергу покриваються штрафні санкції (пеня, штраф, інфляційні нарахування тощо), а потім основна сума боргу. Відповідно до п. 4.3. договору, покупець зобов`язаний оплатити товар протягом 5 календарних днів з моменту отримання товару від постачальника, а у випадку, коли сторони домовились про попередню оплату товару протягом 1 календарного дня з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури. За положеннями п. 6.2. договору за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо оплати товару (партії товару) на умовах цього договору покупець сплачує постачальнику (за вимогою постачальника) штрафні санкції згідно ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, а саме, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання; у випадку, якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 25% від суми заборгованості. Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками. На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято згідно видаткової накладної №1216 від 17.09.2025 товар на суму 406 350,00 грн. та видаткової накладної № 1363 від 01.10.2025 на суму 237000,00 грн. В свою чергу, відповідачем сплачено за отриманий товар 50 000,00 грн. платіжною інструкцією від 15.0.2025 та 100 000,00 грн. платіжною інструкцією від 29.09.2025. Також ФГ «Глущак Агро» сплачено ТОВ «Стандарт Ойл Україна» 70 000,00 грн. платіжною інструкцією від 12.11.2025, 390 000,00 грн. платіжною інструкцією від 13.11.2025 та 33 350,00 грн. платіжною інструкцією від 27.11.2025. ТОВ «Стандарт Ойл Україна» надіслано ФГ «Глущак Агро» претензію від 28.10.2025 з вимогою сплатити 642 409,18 грн. боргу за договором поставки від 10.04.2025, з яких 493 350,00 грн. основного боргу, 10 786,51 грн. пені, 14 935,17 грн. 35% річних та 123 337,50 грн. штрафу. Вказана вимога отримана відповідачем 26.11.2025. Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду. Позиція суду. Статтею 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. З матеріалів справи слідує, що 10.04.2025 між ТОВ «Стандарт Ойл Україна» та Фермерським господарством «Глущак Агро» укладено договір поставки нафтопродуктів №10-04-01/2025, за умовами якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність покупця нафтопродукти, а відповідач взяв на себе зобов`язання прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах цього договору Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 643 350,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та не заперечується сторонами. У п. 4.3. договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний оплатити товар протягом 5 календарних днів з моменту отримання товару від постачальника. Таким чином, поставлений товар згідно видаткової накладної №1216 від 17.09.2025 на суму 406 350,00 грн. підлягав оплаті до 22.09.2025 включно, та товар на суму 237 000,00 грн. до 06.10.2025 включно. Натомість відповідачем сплачено 100 000,00 грн. 29.09.2025, 50 000,00 грн. 05.10.2025, 70000,00 грн. 12.11.2025, 390000,00 грн. 13.11.2025 та 33350,00 грн. 27.11.2025. Тобто ФГ «Глущак Агро» порушено строки розрахунків за поставлений ТОВ «Стандарт Ойл Україна» товар згідно договору від 10.04.2025. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. За положеннями п. 6.2. договору за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо оплати товару (партії товару) на умовах цього договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання; у випадку, якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 25% від суми заборгованості. Позивачем здійснено нарахування пені в розмірі 20 333,00 грн. за період по 12.11.2025 та штрафу на суму 123 337,50 грн. Судом здійснено перерахунок вчинених відповідачем нарахувань у системі ІПС «Законодавство» та встановлено, що під час розрахунку позивачем не враховано положення п. 4.2. договору, згідно якого кошти за поставлений товар зараховуються на закриття видаткових накладних за хронологією їх виписки, починаючи з накладної з найбільш ранньою датою. Таким чином, сплачені 29.09.2025 та 15.10.2025 150000,00 грн. підлягають зарахуванню в оплату товару, поставленого за видатковою накладною №1216 від 17.09.2025. Окрім того, на сплачені 12.11.2025 70000,00 грн. не підлягає нарахуванню пеня на відповідну дату, позаяк пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичної оплати товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені. Відтак судом здійснено наступних перерахунок пені за накладною №1216 від 17.09.2025: за період з 23.09.2025 по 28.09.2025 на суму боргу 406350 = 2070,72 грн.; за період з 29.09.2025 по 14.10.2025 на суму боргу 306350,00 грн. = 4163,00 грн.; за період з 15.10.2025 по 11.11.2025 на суму боргу 256350,00 грн. = 6096,21 грн.; 12.11.2025 на суму боргу 186350,00 грн. = 158,27 грн.; на загальну суму 12488,2 грн.; за накладною №1363 від 01.10.2025: за період з 07.10.2025 по 12.11.2025 на суму боргу 237000,00 грн. = 7447,64 грн. З викладеного розмір пені складає 19 935,84 грн. В стягненні 397,16 грн. пені суд відмовляє. Судом також перераховано штраф в розмірі 25% від суми простроченого понад 15 календарних днів зобов`язання та встановлено, що штраф за видатковою накладною від 17.09.2025 становить 76587,5 грн. (25% від 30 6350,00 грн.), штраф за видатковою накладною від 01.01.2025 59250,00 грн. На загальну суму 135837,5 грн. Тобто, заявлений позивачем розмір штрафу в межах суми, допустимої до стягнення. Водночас суд враховує наступне. Так, господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Велика Палата Верховного суду України в постанові від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 вказала, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір неустойки (пені та штрафу), оскільки вона (неустойка) спрямована на відновлення майнової сфери кредитора. Зменшення неустойки (пені та штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін. При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Судом в даному випадку враховується, що основний борг відповідачем сплачено в повному обсязі ( при цьому майже весь розмір боргу - до виникнення судового спору); борг виник у вересні 2025 року та був сплачений у листопаді 2025, тобто не існував тривалий період. Окрім того, розмір штрафу та пені становить 29,04% від основного боргу, що, на переконання суду, надає підстави для зменшення розміру штрафу на 50%, до 61 668,75 грн. Саме такий розмір штрафу відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. З всього вищевикладеного, позов у даній справі підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 61 668,75 грн. штрафу та 19 935,84 грн. пені. В стягненні 397,16 грн. пені та 61668,75 грн. штрафу суд відмовляє. Витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами. Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16. Окрім того, судом може бути повернуто позивачу з Державного бюджету України на підставі його заяви 7 400,25 грн. судового збору, сплаченого за вимогу про стягнення основного боргу.

Резолютивна частина:
позов задовольнити частково. Стягнути з Фермерського господарства «Глущак Агро» (31250, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісогірка, вул. Молодіжна, 31, код 39794942) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Ойл Україна» (04210, м. Київ, Оболонська набережна, буд. 20, код 43258230) 61 668,75 грн. (шістдесят одну тисячу шістсот шістдесят вісім грн. 75 коп.) штрафу, 19 935,84 грн. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять грн. 84 коп.) пені, 2 149,10 грн. (дві тисячі сто сорок дев`ять грн. 10 коп.) витрат зі сплати судового збору. Видати наказ. В стягненні 397,16 грн. пені та 61 668,75 грн. штрафу відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 08.01.2026 Суддя М.В. Музика Віддрук. у 2 прим.: 1 - до справи; позивачу в ел. кабінет; 2 - відповідачу (31250, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Писарівка, вул. Молодіжна, 31, код 39794942) - рек. з пов. про вручення

Результат: partial