Вид судочинства: commercial
Суддя: Сівакова В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02

Обставини справи:
З постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2022 у справі № 308/10184/22 вбачається, що з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ № 027416 та № 027417 від 20.07.2022 з`ясовано, що 20.07.2022 о 18:10 год. в с. Невицьке водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номер [NUMBER] не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «DAF» державний номер [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушено вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Крім цього, водій [PERSON] будучи причетним до ДТП залишив місце ДТП, чим порушено вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України. Зі схеми до протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що водій [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем «DAF» державний номер [NUMBER] , який був з напівпричепом «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] , що і зазнач пошкоджень. Даною постановою [PERSON] визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3.400,00 грн. Пошкоджений напівпричіп «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] застрахований Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс-Юг» (страхувальник) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 133/11-Т/ЦЗ від 29.03.2022. Власник пошкодженого напівпричіп «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. На замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» експертом ФОП Довбня М.Ю. складено звіт № 08-22-М157 від 25.08.2022 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту зносу склала 170.399,28 грн включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування. Згідно ремонтної калькуляції до звіту вартість ремонту склала 314.065,60 грн. За страховим випадком ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» складено страховий акт № 006.01089122-2 від 15.04.2022, яким визнано подію страховою та розраховано суму страхового відшкодування в розмірі 311.444,00 грн. Згідно платіжного доручення № 51482697 від 03.10.2022 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплачено власнику транспортного засобу «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] - Товариству з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс-Юг» страхове відшкодування в розмірі 298.844,00 грн (за вирахуванням суми взаємозаліку 12.600,00 грн). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер [NUMBER] , була застрахована Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (страхувальник) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № ЕР/209612714 від 03.07.2022. В подальшому ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до позивача з вимогою сплатити страхове відшкодування. За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 22069/01/22 від 09.12.2022 та будучи страховиком винної у ДТП особи вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 130.000,00 грн в межах розміру ліміту відповідальності за полісом № ЕР/209612714 від 03.07.2022. Матеріали справи свідчать, що кошти в розмірі 130.000.00 грн були перераховані позивачем на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» згідно платіжної інструкції № 305301 від 13.12.2022. Оскільки згідно полісу ЕР/209612714 від 03.07.2022 страхувальником напівпричепа «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] є АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»), тому позивач звернувся до відповідача - Акціонерного товариства «Сенс Банк» як до особи, яка зобов`язана відшкодувати позивачу виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 130.000,00 грн. За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Умовами застосування цієї норми є завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Вина особи, яка керувала напівпричепу «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] , та покинула місце ДТП, встановлена у судовому порядку. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимого (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Разом з тим, за змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано факт настання дорожньо-транспортної пригоди за участю належного йому на праві власності транспортного засобу напівпричепу «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди водієм напівпричепу «Tirsan TSN-3SS-12.5», державний номер [NUMBER] [PERSON] , та здійснення позивачем виплати за наслідками дорожньо-транспортної пригоди страхового відшкодування у розмірі 130.000,00 грн. Отже, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, в силу підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув право регресної вимоги до відповідача, як страхувальника, за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/209612714 від 03.07.2022. Також судом враховано, що з огляду на положення підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які надають право страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, подання цього позову саме до відповідача як страхувальника за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідає вищенаведеним положенням законодавства і не вимагає необхідності доведення перебування водія забезпеченого транспортного засобу у трудових відносинах із відповідачем. Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України). Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористувався, будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивача суду не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Резолютивна частина:
1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100; код ЄДРПОУ 23494714) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03117, м. Київ, просп. Берестейський, 65; код ЄДРПОУ 30115243) 130.000 (сто тридцять тисяч) грн 00 коп. страхового відшкодування, 3.028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України). Суддя В.В.Сівакова

Результат: granted