Вид судочинства: civil
Суддя: Стасенко Г. В.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02

Обставини справи:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 січня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 980827032, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора STCE-6597. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі суму 6300 грн на умовах строковості, зворотності та платності, шляхом перерахування грошових коштів на її банківську карту. На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткових угод, якими продовжено строк дії договору, та реєстру прав вимоги № 276 від 19 березня 2024 року до вказаного договору, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. На підставі договору факторингу № 10/1024-01, укладеного 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і реєстру прав вимоги № 2 від 10 жовтня 2024 року до вказаного договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі, зазначеному в реєстрі. 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/20-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на загальну суму 29650 грн 48 копійок. З огляду на зазначене, загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на день звернення до суду з вказаним позовом становить 29650 грн 48 коп. і складається із 6299 грн 36 коп. заборгованість по тілу кредиту, 23351 грн 12 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 980827032 від 01 січня 2024 року в розмірі 29650 грн 48 коп. і відшкодувати судові витрати. За ухвалою судді від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки відповідач відзив на позов суду не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01 січня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 980827032, що підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора STCE-6597, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 6300 гривень. У п. 3.1. 3.4. договору наведені умови дисконтного періоду кредитування, строк і порядок його продовження, а також умови та порядок здійснення пролонгації дисконтного періоду. Відповідно до п. 3.2. і 3.3 договору, сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду 15 днів може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду; для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 15 днів дисконтного періоду проценти в розмірі 2305 грн 80 копійок. Пунктом 7.1. договору визначено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 16 січня 2024 року, а саме протягом 15 днів від дати отримання першого траншу позичальником. За умовами п. 8.3.1., 8.3.2. договору, за період від дати видачі кредиту до 16 січня 2024 року (включно), або в разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію), за період з наступного дня після 16 січня 2024 року, проценти нараховуються у розмірі 2,44% від суми кредиту за кожен день користування ним. Згідно з п. 8.4. договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються у розмірі 2,98% у день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Відповідно до п. 8.8. договору, для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору за перші 15 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 8605 грн 80 коп. і буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2305 грн 80 коп. і суму кредиту в розмірі 6300 гривень (а.с. 12-13, 14-23, 24-27, 28, 29-35, 36, 37-45). Відповідно до копії платіжного доручення, 01 січня 2024 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснило відповідачці переказ коштів згідно з договором № 980827032 від 01 січня 2024 року в розмірі 6300 грн, що також підтверджується наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою за період з 01 січня 2024 року по 06 січня 2024 року (а.с. 46, 124-126). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 980827032, станом на 19 березня 2024 року відповідачка сплатила на користь ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошові кошти в загальному розмірі 1999 грн, з яких було зараховано в рахунок погашення заборгованості 64 коп. за тілом кредиту; 1998 грн 36 коп. за нарахованими процентами (а.с. 91-92). На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 31 від 31 грудня 2022 року, додаткової угоди № 32 від 31 грудня 2023 року, якими було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року, а також реєстру прав вимоги № 276 від 19 березня 2024 року до вказаного договору, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 980827032 у розмірі 16422 грн 16 коп., що складається із 6299 грн 36 коп. заборгованість по основному боргу, 10122 грн 80 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 55-70). У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 980827032 від 01 січня 2024 на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» [PERSON] грошові кошти не сплачено, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 93-94). У відповідності до умов договору факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і реєстру прав вимоги № 2 до вказаного договору, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки на загальну суму 29650 грн 48 коп., яка складається із 6299 грн 36 коп. заборгованість по основному боргу, 23351 грн 12 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 71-78). На підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю, укладеного 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал», а також реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 980827032 від 01 січня 2024 року на загальну суму 29650 грн 48 коп., яка складається із 6299 грн 36 коп. прострочене тіло, 23351 грн 12 коп. прострочені відсотки (а.с. 79-90). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 980827032, заборгованість [PERSON] станом на 25 червня 2025 року становить 29650 грн 48 коп., яка складається із 6299 грн 36 коп. прострочене тіло, 23351 грн 12 коп. прострочені відсотки (а.с. 95). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] здійснила дії на виконання умов п. 3.1. 3.3. договору, якими встановлені умови дисконтного періоду кредитування, строк і порядок його продовження, а також умови та порядок здійснення пролонгації дисконтного періоду, суду не надано. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачкою кредитного договору, ця фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку відповідачка зобов`язувалася повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 15 днів, до 16 січня 2024 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 15 днів, тобто до 16 січня 2024 року, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір кредитної лінії № 980827032 був укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] 01 січня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на вказані договори. За таких обставин суд вважає, що відповідачка повинна була сплатити відсотки за договором кредитної лінії № 980827032 від 01 січня 2024 року в межах строку кредитування 15 днів, до 16 січня 2024 року, в розмірі 945 грн (6300 грн х 15 днів х 1%). Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним договором, відповідачка сплатила на користь ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошові кошти в загальному розмірі 1999 гривень (а.с. 91-92). Таким чином, оскільки відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії № 980827032 від 01 січня 2024 року в розмірі 5246 грн, виходячи із розрахунку: 6300 грн (сума кредиту) + 945 грн (відсотки за користування кредитом у межах строку кредитування 15 днів) 1999 грн (кошти, сплачені відповідачкою у рахунок погашення заборгованості). Щодо вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Резолютивна частина:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163, 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4, літера А, офіс 10) заборгованість за договором кредитної лінії № 980827032 від 01 січня 2024 року в розмірі 5246 (п`ять тисяч двісті сорок шість) гривень. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 428 (чотириста двадцять вісім) гривень 59 копійок і витрат на правничу допомогу 3000 (три тисячі) гривень. В іншій частині в позові відмовити. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення суду складено 02 січня 2026 року. Головуючий - суддяГеннадій СТАСЕНКО

Результат: partial