Вид судочинства: criminal
Суддя: Смалюх Р. Я.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] , [INFO] , будучи визнаною винуватою постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2025 року у справі № 159/4649/25, яка набрала законної сили 08.08.2025, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та якою її позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, діючи умисно достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та усвідомлюючи, що позбавлена права керування транспортними засобами, з метою невиконання даної постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, ix посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчиняла дії щодо умисного невиконання даного судового рішення. Так, 09 жовтня 2025 року близько 18 години, [PERSON] керувала автомобілем марки «Renault», з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , рухаючись вулицею Незалежності, 156 у місті Ковелі, Волинської області, була зупинена працівниками відділу реагування патрульної поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, всупереч постанові суду, якою позбавлено права керування транспортними засобами. У вказаних діях [PERSON] міститься склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке полягає в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили. Під час допиту у судовому засіданні обвинувачена [PERSON] підтвердила фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, повідомила, що знала про те, що постановою Ковельського міськрайонного суду від 28.07.2025 її було позбавлено права керування транспортними засобами. Повідомила суд, що сіла за кермо, оскільки їй потрібно було завезти дітей до лікаря на прийом, бо у них був кашель. Розуміє, що могла відвезти дітей і на таксі, і маршруткою, однак вирішила зробити це автомобілем. Зараз обвинувачена автомобілем не користується, їздить маршруткою. Обвинувачена визнала вину, шкодує про вчинене, зробила для себе відповідні висновки про недопустимість подібної поведінки в майбутньому, просила суд суворо не карати призначивши покарання у виді штрафу. Також повідомила, що хоча вона офіційно не працевлаштована, однак має доходи близько 12000,00 грн на місяць, оскільки працює неофіційно. Зважаючи на те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і суд встановив, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які просили розглядати кримінальне провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає доведеною вину обвинуваченої [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України що полягало в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили. Призначаючи обвинуваченій [PERSON] покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Діяння, яке вчинила обвинувачена, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченої, визнання вини. Обставини які обтяжують покарання в обвинувальному акті не встановлені. Також, обираючи обвинуваченій [PERSON] вид та міру покарання, суд виходить із характеру діянь, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, враховує форму та ступінь її вини, яка полягає у прямому умислі; обставини, які характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення, а також, які безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, а також обставини, які характеризують поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення; враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше кримінальних правопорушень не вчиняла, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2016 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставин для застосування положень ст. 69 КК України та обставин, які б унеможливлювали понесення обвинуваченою покарання, суд не встановив. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченій [PERSON] слід призначити покарання за нетяжкий злочин, перебачений ч.1 ст.382 КК України, у виді штрафу ближче до нижньої межі. На переконання суду таке покарання відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде справедливим і співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, а також не є надто суворим чи м`яким. Долю речових доказів слід вирішити в порядку встановленому ч.9 ст.100 КПК України. DVD диск, круглої форми, діаметром 12 сантиметрів, з об`ємом пам`яті 4700 МВ, належить зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. Речовий доказ у справі - DVD диск, круглої форми, діаметром 12 сантиметрів, з об`ємом пам`яті 4700 МВ, належить зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Головуючий:[PERSON]

Результат: guilty