Вид судочинства: criminal
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02

Обставини справи:
[PERSON] 1 вересня 2021 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, достовірно знаючи, що його сусідка [PERSON] відсутня у себе вдома за адресою: [ADDRESS] , вирішив таємно викрасти будь-яке належне їй майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] спочатку проник на територію подвір`я зазначеного будинку, безперешкодно перестрибнувши через паркан з дерев`яних дошок, яким огороджено територію вказаного подвір`я, де зберігалося належне [PERSON] майно. Потім [PERSON] , перебуваючи на території двору, побачив 7 металевих листів, які в подальшому вирішив викрасти. Діючи з прямим умислом та метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, [PERSON] заволодів 4 металевими листами розміром 125 см х 40 см кожний, які були покладені потерпілою біля сараю, перекинувши їх через паркан та перестрибнувши через нього назад, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд. Надалі [PERSON] , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, з корисливих мотивів, повернувся до приватного житлового будинку [ADDRESS] , належного [PERSON] , де безперешкодно перестрибнув через паркан, а потім, діючи з прямим умислом та метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, [PERSON] заволодів 3 металевими листами розміром 125 см х 40 см кожний, та металевим елементом забору розміром близько 162 см х 91 см, які знаходились біля сараю. Надалі [PERSON] , перекинувши викрадене майно через паркан та перестрибнувши назад, звернув майно на свою користь, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд. В результаті протиправного діяння [PERSON] заволодів майном потерпілої [PERSON] на загальну суму 423 грн. 67 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/20329-ТВ від 16.09.2021 р. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його за встановлених судом обставин. Повідомив, що скоїв крадіжку через скрутне матеріальне становище, викрадене майно здав до пункту приймання металобрухту. В подальшому він компенсував потерпілій вартість викраденого металу та вибачився перед нею. Просив суворо його не карати. Потерпіла [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила призначити [PERSON] мінімальне покарання. Учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів. Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим [PERSON] , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище. Перевіркою даних про особу обвинуваченого [PERSON] встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює, неодружений, на обліках у нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання [PERSON] відповідно до п. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено. Призначаючи [PERSON] покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а також принципів законності, справедливості, обгрунтованості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, його вік, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують. При цьому суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо [PERSON] в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, проте з врахуванням даних про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому реального покарання, приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів є можливим без реального відбування покарання та звільнює його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням максимального іспитового строку. Запобіжний захід до [PERSON] станом на час розгляду справи не обирався та підстави для його обрання відсутні. Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого. На підставі викладеного,

Резолютивна частина:
[PERSON] визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Стягнути з [PERSON] в дохід держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведене у кримінальному провадженні експертне дослідження в розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок (к/п, а.с. 33). Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2021 р. на речові докази у кримінальному провадженні - 7 металевих листів розміром 125см х 40 см кожний з вирізаними фігурами у вигляді зірок, металевий елемент забору розміром близько 162 см х 91 см та повернути їх потерпілій [PERSON] (к/п, а.с. 22-26). Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Роз`яснити обвинуваченому, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Суддя [PERSON]

Результат: guilty